Справа № 203/568/26
Провадження № 2/0203/1283/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 травня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді Колесніченко О.В.,
за участю секретаря Шовкопляса М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ», третя особа без самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», про визнання припиненими трудових відносин, -
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач через канцелярію суду пред`явив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» про визнання припиненими трудових відносин між ним, ОСОБА_1 , та ТОВ «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» з 01 грудня 2025 року.
В обґрунтування позову зазначається, що позивач перебуває у трудових відносинах на підставі безстрокового трудового договору з ТОВ «МА «Дніпропетровськ», звернувся до відповідача із заявою про звільнення його із займаної посади «начальника зміни ВКБ САБ» за власним бажанням з 01 грудня 2025 року. Відповідну заяву ним подано як до самого підприємства, так і до органу управління підприємства, за два тижні до бажаної дати звільнення. Відповідь позивач отримав лише від органу управління відповідача - Приватного акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», згідно з якої вбачається, що єдиний учасник (орган управління) Приватне акціонерне товариство «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» не наділений повноваженнями звільняти працівників з роботи. Керівник у відповідача відсутній. Причина відсутності керівника згідно інформації з ЄДРЮОФОП: Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2024 року по справі №904/1336/24. Будь-якої інформації про призначення в найближчі терміни нового керівника відповідача орган управління не надав. А тому, позивач вважає, що порушується його право, передбачене ст. 48 Конституції України, та просить суд визнати припиненими трудові відносини між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» з 01 грудня 2025 року.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 04 лютого 2026 року, після усунення недоліків визначених в ухвалі суду від 23 січня 2026 року, із залученням третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору – Публічного акціонерного товариство «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» за ухвалою суду від 17 березня 2026 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.
У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач та третя особа не повідомили, явку уповноважених представників не забезпечили, та про розгляд справи в їх відсутність не клопотали, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням відсутності заперечень з боку позивача, який в поданій 04 травня 2026 року заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності, що з`ясуванню обставин не перешкоджає.
Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 06 грудня 2011 року перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ», з 01 листопада 2019 року на посаді начальника зміни відділу контролю на безпеку служби авіаційної безпеки, що підтверджується записами №17, 20 наявними у трудовій книзі серії № НОМЕР_1 , та даними довідок ОК-5, ОК-7 (а.с.12-13 зворот, 36-37 зворот, 86-92, 93-96, 97-103, 104-107). 
16 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» з заявою про звільнення за власним бажанням з 01 грудня 2025 на підставі ст.38 КЗпП України. Заява направлена Укрпоштою на адресу Товариства, що підтверджується накладною №4900800205846 від 17 листопада 2025 року, описом вкладення Укрпошти. Відповідну заяву також подано і до органу управління підприємства єдиному учаснику (власнику), загальним зборам учасників товариства ПАТ «АК «Дніпроавіа» за два тижні до бажаної дати звільнення (а.с.5, 14, 6, 15).
Відповідно до наказу №438/о від 23 вересня 2025 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до Украероруху на посаду оператора технічих засобів контролю на безпеку відділу авіаційної безпеки (для Дніпровського РСП) служби авіаційної безпеки (код КП 4133), за сумісництвом, за строковим договором з 24 вересня 205 року по 24 березня 2026 року, наказом №145/о від 12 березня 2026 року строк вказаного трудового договору продовжено до 15 грудня 2026 року (а.с.82, 83).
01 грудня 2025 року за вих. №1.11-51/7 ПАТ«АК «Дніпроавіа» письмово повідомило ОСОБА_2 про те, що ПАТ «АК «Дніпроавіа» є єдиним учасником ТОВ «МА «Дніпропетровськ» із 100% часткою у статутному капіталі, але згідно Статутних документів ТОВ «МА «Дніпропетровськ» є виключно юридично самостійним в організації всіх аспектів підприємства. ПАТ «АК «Дніпроавіа» не є уповноваженою особою, яка має право вести колективні переговори та укладати (припиняти) від імені ТОВ «МА «Дніпропетровськ» трудові договори з найманими працівниками. Таким чином, уповноваженим органом у відповідності до пункту 7.3.4 Статуту ТОВ «МА «Дніпропетровськ» є виключно Генеральний директор Товариства, до компетенції якого входить прийняття на роботу та звільнення працівників Товариства. Задовольнити заяву про звільнення за власним бажанням з ТОВ «МА «Дніпропетровськ» голова правління ПАТ «АК «Дніпроавіа» не має повноважень та з цього приводу необхідно звертатися до керівника юридичної особи – ТОВ «МА «Дніпропетровськ», з якою позивач перебуває у трудових відносинах. Будь-якої інформації про призначення в найближчі терміни нового керівника ТОВ «МА «Дніпропетровськ» органом управління не надано(а.с.7-7 зворот).
Таким чином, позивач не може у встановленому законом порядку припинити трудові відносини з відповідачем, а тому наявні усі підстави визнання припиненими трудові відносини між сторонами у судовому порядку.
Відповідно до норм ст. 46 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006).
Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та, підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується викопувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.
Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором, при юридично оформлених трудових відносинах не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника.
У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи:
- припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку);
- розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України);
- розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України);
- розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45 КЗпП України та ін.).
Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.
Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).
За ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Відповідно до п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Отже, чинне трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника.
Позивач, який бажає звільнитися з ТОВ «МА «Дніпропетровськ», не може цього зробити через фактичну відсутність керівника Товариства, а також відсутність будь-яких засобів зв`язку з його керівництвом, тобто позивач позбавлений можливості розірвати трудові відносини з відповідачем у спосіб, передбачений КЗпП України
Враховуючи викладене, права позивача підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з відповідачем припиненими за рішенням суду.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини 1 та 2 ст. 5 ЦПК України), - про це йдеться в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20.
У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд, встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.
Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими.
Отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та трудові відносини між позивачем та відповідачем мають бути визнані припиненими.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 331,20 грн.
Керуючись ст. 46 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ», третя особа без самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», про визнання припиненими трудових відносин – задовольнити.
Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» з 01 грудня 2025 року у зв`язку із звільненням з посади за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» (код ЄДРПОУ 37807273, місцезнаходження: 49042, м. Дніпро, Аеропорт Цивільної Авіації), судовий збір в сумі 1 331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 коп.).

Відповідач вправі подати до Центрального районного суду міста Дніпра письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення складене та підписане 04 травня 2026 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги, а так само відповідачем – з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко