ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

17 червня 2026 року 	Справа № 160/8390/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 20 Регіональної Військово – лікарської комісії Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
06 квітня 2026 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до 20 Регіональної Військово – лікарської комісії Збройних Сил України з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність 20 Регіональної Військово – лікарської комісії Збройних Сил України щодо відмови у скасуванні постанови військово – лікарської комісії від 15.02.2026 року при Центрально – Міському районному у місті Кривий ІНФОРМАЦІЯ_1 та про направлення та проведення повторного медичного огляду ВЛК ОСОБА_1 для визначення ступеню придатності до військової служби;
- зобов`язати 20 Регіональну Військово – лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 63-Д від 25.02.2026 року, скасувати постанову військово – лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.02.2026 року та направити ОСОБА_1 на повторний медичний огляд військово – лікарською комісією за особистою присутністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з повним медичним обстеженням стану здоров`я, за необхідності – в умовах стаціонару, з метою оцінки стану здоров`я на момент огляду та визначення ступеня придатності до військової служби. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 15.02.2026 року був незаконно затриманий та примусово доставлений до приміщення Центрально- Міського районного у м. Кривий ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово- лікарської комісії. Процедура медичного огляду військово – лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 була проведена того ж дня, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Довідку військово- лікарської комісії ОСОБА_1 не отримував та не ознйомлювався з нею, що порушує порядок проведення медичного огляду, передбаченого наказом МОУ №402 від 14.08.2008 року, оскільки огляд не був добровільним, а також комісією ВЛК не було враховано всіх наявних у ОСОБА_1 діагнозів та стану його здоров`я, не вивчено медичні документи із зазначенням діагнозів та довготривалих хвороб. Позивач не погоджується з призовом на військову службу під час мобілізації, оскільки процедура була проведена з порушеннями: примусове затримання без належних підстав, відсутність повістки на ВЛК чи мобілізацію заздалегідь, не надання права своєчасно на оскарження постанови ВЛК.
Ухвалою суду від 08.04.2026 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 23.04.2026 року надано до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Згідно пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення № 402, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП. У 20 регіональній військово-лікарській комісії, в межах повноважень, було розглянуто скаргу представника позивача в інтересах військовослужбовця ОСОБА_1 щодо постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно довідки від 15.02.2026 року №2026-0215- 2015-3115-0 про ступінь придатності до військової служби. Лікарями експертами 20 РВЛК розглянувши надані копії медичних документів, наявні захворювання хребта, шлунково-кишкового тракту та серцево-судинної системи у позивача не передбачають зміну ступеня придатності, а медичні документи по зверненнях за медичною допомогою з приводу захворювання психіки - не надано. Тому лікарями експертами 20 РВЛК було прийнято рішення, що встановлений діагноз та ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК в ІКС МІС ЗС України від 15.02.2026 року №2026-0215-2015-3115-0 на момент винесення постанови вірним. Підстав для проведення повторного медичного огляду немає. Також позивача було проінформовано, що разі погіршення стану здоров`я, йому пропонується звернутись встановленим порядком до командування військової частини за місцем проходження військової служби, з метою вирішення питання про направлення на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби. Виходячи з вище викладеного, 20 РВЛК було виконано обов`язок згідно Положення № 402.
28.04.2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідач фактично не спростовує доводів позовної заяви ОСОБА_1 та не надає належних доказів правомірності оскаржуваного рішення. Також вказано, що надані ОСОБА_1 докази свідчать про порушення в спірних правовідносинах процедури прийняття військово-лікарською комісією оскаржуваної постанови. Зазначені позивачем у позовній заяві порушення є істотними та такими, що перешкоджають досягненню мети проведення медичного огляду визначення придатності позивача до військової служби.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив обстеження та медичний огляд з метою визначення придатності на військову службу під час загальної мобілізації та встановлення причинного зв`язку між наявними захворюваннями та проходженням військової служби.
За результатом проведеного медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 складено довідку, якою визнано позивача придатним до військової служби.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 16.02.2026 року (по стройовій частині) солдата ОСОБА_2 зарахований з 16.02.2026 року до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
На довідку ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 до 20 Регіональної військово – лікарської комісії Міністерства оборони України представником Даниленка Є.Ю. подано скаргу від 26.02.2026 року вих.№63-Д, в якій просив:
- переглянути та скасувати довідку військово-лікарської комісії ВЛК відносно ОСОБА_2 ;
- направити ОСОБА_2 на повторний медичний огляд військово – лікарською комісією за участі представника - Скоробогатько В.;
- забезпечити ОСОБА_2 наданням законної можливості надати комісії всі медичні документи, які підтверджують у ОСОБА_2 наявні діагнози;
- направити ОСОБА_2 на контрольне обстеження в умовах стаціонарного відділення закладу охорони здоров`я.
При цьому, до вказаної скарги було долучено довідку про психічне захворювання відносно ОСОБА_2 від 23.02.2026 року.
За розглядом скарги листом 20 Регіональної військово – лікарської комісії Збройних Сил України № 1854-1856 від 12.03.2026 року повідомлено ОСОБА_3 про те, що оскільки на даний час ОСОБА_1 , 1992 р.н., є діючим військовослужбовцем, з огляду зазначеного в тексті скарги, та проходить військову службу у військовій частині, то направлення на медичний огляд, відповідно до вимог підпункту “б” пункту 6.1 глави б розділу II “Положення, проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище. Уважно розглянувши надані копії медичних документів, наявні захворювання хребта, шлунково-кишкового тракту та серцево-судинної системи в ОСОБА_1 не передбачають зміну ступеня придатності, а медичні документи по зверненнях за медичною допомогою з приводу захворювання психіки - не надано. Тому 20 РВЛК вважає встановлений діагноз та ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК в ІКС МІС ЗСУ від 15.02.2026 №2026-0215-2015-3115-0 на момент винесення постанови вірним. Підстав для проведення повторного медичного огляду - немає. Враховуючи зазначене, у разі погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , йому пропонується звернутись встановленим порядком до командування військової частини за місцем проходження військової служби, з метою вирішення питання про направлення на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України Про військову службу і військовий обов`язок від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина 7 статті 1 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону №2232 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №402, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення".
На ВЛК регіону покладаються, зокрема: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи (підпункт 2.4.4 пункту 2.4 розділу І Положення №402).
Відповідно до підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право серед іншого:
направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (підпункту 2.4.6 пункту 2.4 розділу І Положення №402).
Розділом 3 Положення №402 визначено Порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК.
Так, вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735.
Відповідно до пункту 3.3 Положення №402 штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
За приписами пункту 3.4 Положення №402 у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду до іншої ВЛК, ніж та, постанова якої оскаржується.
У разі якщо штатна ВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою або визначає відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.
Як вже встановлено судом, скарга від 26.02.2026 року на довідку військово-лікарської комісії була розглянута 20 Регіональною військово – лікарською комісією Збройних Сил України та листом № 1854-1856 від 12.03.2026 року було надано роз`яснення про те, що розглянувши надані копії медичних документів, наявні захворювання хребта, шлунково-кишкового тракту та серцево-судинної системи в ОСОБА_1 не передбачають зміну ступеня придатності, а медичні документи по зверненнях за медичною допомогою з приводу захворювання психіки - не надано. Тому 20 РВЛК вважає встановлений діагноз та ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК в ІКС МІС ЗСУ від 15.02.2026 №2026-0215-2015-3115-0 на момент винесення постанови вірним. Підстав для проведення повторного медичного огляду - немає.
При цьому, судом встановлено, що до вказаної скарги було долучено довідку про психічне захворювання відносно ОСОБА_2 від 23.02.2026 року. В той час як медичний огляд та встановлення ступеня придатності ОСОБА_2 до військової служби було проведено 15.02.2026 року, з огляду на що суд критично оцінює доказ про встановлення діагнозу ОСОБА_2 , який датований станом на час зарахування такого до складу військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу №49 від 16.02.2026 року (по стройовій частині).
На підставі викладеного судом не встановлено допущення відповідачем бездіяльності в частині розгляду скарги на довідку ВЛК від 15.02.2026 року №2026-0215-2015-3115-0.
Також суд зазначає, що перевірка правильності рішення військово-лікарської комісії виключно з точки зору медичних показників не належить до компетенції адміністративних судів. Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 16.04.2025 року у справі № 160/31586/23, у постанові від 10.02.2022 року у справі № 160/7153/20.
Також аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.02.2021 року у справі №820/5570/16, від 12.06.2020 року у справі № 810/5009/18, де зазначив про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
Також матеріали справи не містять даних про встановлені позивачу діагнози станом на 15.02.2026 року – проходження медичного огляд та встановлення ступеня придатності ОСОБА_2 до військової служби, які не були враховані під час проведення ВЛК.
Також суд вказує, що за приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтями 8, 55 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви про розгляд навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.
Отже, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді
Як зазначалося, статтею 55 Конституції України передбачено, що кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб і службових осіб, а тому суд не має права відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.
Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Судом враховано, що в рамках справи №160/8374/26 позивачем оскаржується постанова військово-лікарської комісії при Центрально-міському районному у місті Кривий ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлена у вигляді довідки ВЛК № 2026-0215-2015-3115-0 від 15.02.2026 року, за результатами проведеного медичного огляду відносно ОСОБА_1 .
Отже, саме в рамках справи №160/8374/26 судом буде здійснено оцінку, зокрема, діям військово-лікарської комісії при Центрально-міському районному у місті Кривий ІНФОРМАЦІЯ_3 та ухваленого за результатами проведеного медичного огляду ОСОБА_1 рішення про визначення ступеня придатності до військової служби.
За встановлених у справі обставин та з урахуванням вимог законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд не встановив порушень процедури прийняття оскаржуваного рішення регіональної військово-лікарської комісії, які б вплинули на зміст прийнятого рішення або призвели до порушення прав позивача.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у справі не стягуються.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_2 ) до 20 Регіональної Військово – лікарської комісії Збройних Сил України (вул. Грушевського, 65, м. Дніпро, 49069; ІК в ЄДРПОУ 26637746) про визнання протиправною та скасування довідки, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 17 червня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков