ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/10288/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року (суддя С.О. Конєва) у справі № 160/10288/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , у якому, з урахуванням уточнення, просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу у повному розмірі додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплаті військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 01.10.2024 року по 30.11.2024 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплаті військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.10.2024 року по 30.11.2024 року у розмірі 129 336,57 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, за спірний період з 01.10.2024 по 30.11.2024р., яка йому відповідачем протиправно не нарахована та не виплачена належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року замінено первісного відповідача у справі №160/10288/25 з Військової частини НОМЕР_2 на Військову частину НОМЕР_1 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що підставою для нарахування та виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розрахунку 100 000 грн., передбаченої постановою КМУ №168 є виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань,
або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які перелічені у пункті 2 розділу ХХХІУ Наказу №260, які повинні бути підтверджені бойовими наказами командирів, журналами бойових дій, рапортами (донесеннями) командирів підрозділів кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Суд першої інстанції з`ясував, що у період з 01.10.2024р. по 30.11.2024р. жодних бойових (спеціальних) завдань (здійснення заходів), перелік яких наведений у пункті 2 розділу ХХХІУ Наказу №260, позивач не виконував.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності умов виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань, які перелічені у пункті 2 розділу ХХХІУ Наказу №260, позивач не мав права на отримання вищенаведеної додаткової винагороди, тому підстави для виплати позивачеві за вказаний спірний період додатковї винагороди в розрахунку 100 000 грн. на місяць, передбаченої постановою КМУ №168 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у військової частини були відсутні.
Відтак, суд першої інстанції вказав про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративному позову, тому в його задоволенні позивачеві слід відмовити.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що його право на отримання спірної винагороди, яка передбачена постановою КМУ №168, підтверджується листом військової частина НОМЕР_2 №11/638 від 20.01.2025, за змістом якого, всьому особовому складу військової частини НОМЕР_2 , у томі числі і скаржнику, були визначені бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 . Зауважує, що факт відсутності документального підтвердження участі позивача у завданнях/заходах, які передбачені постановою КМУ №168 для виплати винагороди, не означає, що позивач такі завдання/заходи не виконував. Звертає увагу, що військовою частиною не надано доказів виконання або невиконання позивачем у спірному періоді завдань/заходів, що визначені постановою КМУ №168 для виплати спірної винагороди. Вважає, що недотримання компетентним органом законодавчих вимог не може мати негативні наслідки для скаржника та впливати на його право на спірну винагороду.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України та у спірний період (01.10.2024р. по 30.11.2024р.) проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється учасниками справи.
З метою надання інформації, з питань нарахування та сплати позивачу щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 100000 гривень – які беруть безпосередньо участь у бойових діях, або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових (спеціальних) завдань в періоді з 01.08.2024 року по 31.12.2024 року, до Військової частини НОМЕР_2 було направлено адвокатський запит вих. №74-128 від 13.01.2025 року.
У відповіді на адвокатський запит №11/367 від 20.01.2025 року зазначено, що відповідно до бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 №1398т від 11.06.2024 року, бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №33-БН/т від 11.06.2024 року та з метою ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділами першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, в періоді з 01.08.2024 року по 31.12.2024 року, всьому особовому складу військової частини НОМЕР_2 , в тому числі і позивачеві, були визначені такі бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 : №413дск від 01.08.2024 року, №490дск від 01.09.2024 року, №550дск від 01.10.2024 року, №609дск від 01.11.2024 року, №651дск від 01.12.2024 року.
Позивач у позові зазначає про те, що, на його думку, оскільки територія на якій Військова частина НОМЕР_2 виконувала бойові (спеціальні) завдання за призначенням, відповідно до Наказів Головнокомандуючого Збройних Сил України: №400 від 03.09.2024 року, №461 від 04.10.2024 року, №503 від 02.11.2024 року, №546 від 04.12.2024 року, №5 від 03.01.2025 року визначена як така, що відноситься до районів ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи у зоні ведення таких бойових дій, позивач виконував бойові (спеціальні) завдання та мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях та заходах за період з 01.10.2024р. по 30.11.2024р., тобто, 100 000 грн. за кожен місяць.
Разом з тим, така додаткова винагорода позивачеві нарахована та виплачена не була, оскільки позивачеві було нараховано тільки грошове забезпечення за жовтень 2024р. у сумі 48684,71 грн., за листопад 2024р. – 54230,93 грн. про що свідчить зміст копії Довідки про доходи позивача за спірний період від 30.01.2025р. №11/496, наявної у справі.
Факт не нарахування та не виплати позивачеві спірної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн., передбаченої постановою КМУ №168, за період з 01.10.2024р. по 30.11.2024р. підтверджено і у відзивах на позов.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність військової частини щодо невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн., передбаченої постановою КМУ № 168, за період з 01.10.2024 року по 30.11.2024 року, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Спір у цій справі виник з приводу наявності у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, збільшеної до 100000 грн.
Відповідно до положень статті 9 Закону України № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану визначено розділом XXXIV Порядку №260.
Відповідно до п.2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у розмірі 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.
Відповідно до п.4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Відповідно до п.9 розділу XXXIV Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.
Отже, військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, перелік яких наведено у п.2 розділу XXXIV Порядку №260, виплачується додаткова винагорода, яка передбачена постановою КМУ №168, до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Апеляційний суд зауважує, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. згідно Постанови № 168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем вимоги – участі у бойових діях або здійсненні заходів, перелік яких наведено у п.2 розділу XXXIV Порядку №260.
Колегія суддів зазначає, що у п.4 розділу XXXIV Порядку №260 визначено перелік документів, якими підтверджується факт виконання військовослужбовцем дій/заходів, що дають право на виплату додаткової винагороди згідно постанови КМУ №168 до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях/заходах.
Апеляційний суд з`ясував, що до матеріалів справи подано рапорт начальника штабу-заступника командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 06.12.2024 до командира військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначено, що позивач у період з 01.11.2024 по 30.11.2024 виконував дії/завдання, які є підставою для виплати йому згідно Постанови КМУ №168 додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн на місяць. Підставою для виконання таких дій/завдань визначено бойове розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , бойові накази та розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
Також, до матеріалів до матеріалів справи подано рапорт начальника штабу-заступника командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 06.11.2024 до командира військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначено, що позивач у період з 05.10.2024 по 31.10.2024 виконував дії/завдання, які є підставою для виплати йому згідно Постанови КМУ №168 додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн на місяць. Підставою для виконання таких дій/завдань визначено бойове розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , бойові накази та розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
Отже, вищевказані рапорти згідно п.4 розділу XXXIV Порядку №260 підтверджують факт виконання позивачем дій/завдань, які є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн на місяць у спірному періоді саме з 05.10.2024 по 30.11.2024. 
Разом з тим, ці рапорти не підтверджують факт виконання позивачем дій/завдань, які є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн на місяць у спірному періоді з 01.10.2024 по 04.10.2024, інші передбачені п.4 розділу XXXIV Порядку №260 документи для стосовно періоду з 01.10.2024 по 04.10.2024 у матеріалах справи відсутні.
В свою чергу, військова частина не надала доказів на спростування відомостей вищезгаданих рапортів від 06.11.2024 та від 06.12.2024, зокрема військовою частиною не подано до справи докази на спростовування виконання позивачем дій/завдань згідно бойових розпоряджень та наказів, посилання на які містяться у рапортах від 06.11.2024 та від 06.12.2024. Крім того, військова частина не конкретизує, які взагалі завдання/дії виконував позивач у спірному періоді з 05.10.2024 по 30.11.2024, не надає доказів на підтвердження цього.
За цих обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на виплату спірної додаткової винагороди 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах за період саме з 05.10.2024 року по 30.11.2024 року.
Отже, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, апеляційний суд вважає, що наявні підстави визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 05.10.2024 по 31.11.2024, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а також зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (правонаступника військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 05.10.2024 по 31.11.2024, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням раніше виплачених суд.
Вимоги щодо зобов`язання військової частини виплатити додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 у конкретному розмірі є передчасними та задоволенню не підлягають, адже належний розрахунок спірної додаткової винагороди позивачу за період з 05.10.2024 по 31.11.2024 військовою частиною ще не було здійснено.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року у справі № 160/10288/25 – скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 05.10.2024 по 31.11.2024, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період з 05.10.2024 по 31.11.2024, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням раніше виплачених суд.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 11.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров