Справа № 127/15774/26
Провадження 2-о/127/270/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Соушко Ю.О.,
заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниця Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.
Заявник вказує, що він є сином ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. Заявник зазначає, що його мати померла на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим він позбавлений можливості зареєструвати факт її смерті в органі державної реєстрації актів цивільного стану України в загальному порядку.
Заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянки України, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, з метою подальшої державної реєстрації смерті в органі державної реєстрації актів цивільного стану України та отримання відповідного свідоцтва про смерть.
Заявник у судовому засіданні підтримав подану заяву, просив її задовольнити з підстав, викладених у цій заяві.
Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи судом була повідомлена належним чином. Заяв та клопотань від заінтересованої особи на адресу суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сімї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами, якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обовязки чи законні інтереси, до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання чи перебування заявника.
Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.
Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно до довідки старости Вінницько-Хутірського старостинського округу Вінницької міської ради №736 від 11.07.2023 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.06.1972 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. Його батьками зазначені: батько — ОСОБА_3 , мати — ОСОБА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. Її батьками зазначені: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 .
До матеріалів справи заявник додав копію паспорта громадянки України ОСОБА_2 , з якого встановлено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області.
Також заявник додав копію картки фізичної особи - платника податків, відповідно до якої ОСОБА_2 присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявник додав довідку про смерть № C-01521 від 18.03.2026 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 23.03.2026 року, видані органом, створеним на тимчасово окупованій території України, 
У названому свідоцтві зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка села Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем смерті зазначено: Запорізька область, Мелітопольський район, село Костянтинівка. Державну реєстрацію смерті проведено 18.03.2026 року, про що складено актовий запис про смерть.
У згаданій довідці вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02 год. 55 хв. Місцем смерті зазначено: Запорізька область, Мелітопольський район, село Костянтинівка.
Заявник також додав фотокопію місця поховання ОСОБА_2 , на якій містяться дані про її прізвище, ім`я та по батькові, дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 та дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України листом від 05.05.2026 №344/22.21-24 відмовив ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 .
Зі змісту вказаної відмови встановлено, що заявник звернувся до органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. Орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявник подав документи, видані органом, створеним не відповідно до законодавства України, а саме довідку про смерть № C-01521 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» територія Мелітопольського району Запорізької області належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
Отже, ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території України, а заявник не має можливості провести державну реєстрацію її смерті в загальному порядку через орган державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт, рішення або документ, виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.
Отже, свідоцтво про смерть та довідка про смерть, видані органом, створеним на тимчасово окупованій території України, не створюють правових наслідків як документи державної реєстрації смерті за законодавством України.
Водночас, оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, який має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації особами своїх прав.
Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).
Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як доказів. Суд враховує, що можливості збору доказів смерті особи на тимчасово окупованій території істотно обмежені, тоді як встановлення цього факту має значення для реалізації прав заявника та державної реєстрації смерті відповідно до законодавства України.
Оцінивши надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області.
Керуючись ст. 81, 263, 264, 265, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України- задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_2 
Рішення суду підлягає негайному виконанню.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасники справи:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниця Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 25497415, адреса: 21009, м. Вінниця, вул. Замостянська, 26.

Суддя           В. В. Горбатюк