ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/15971/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Головка А.Б., 
за участю:
секретаря судового засідання – Гаврильєва С.С., 
представника позивача – Стойки А.М.,
представника відповідача – Борисенко С.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Лубнифарм" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство "Лубнифарм" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №00155920701 від 16.10.2025 року, №00155940701 від 16.10.2025 року, №00155950701 від 16.10.2025 року, №00155970701 від 16.10.2025 року, №00155980701 від 16.10.2025 року, №00156000701 від 16.10.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що не згоден з висновками акту документальної планової виїзної перевірки №13866/16-31-07-01-01/00480951 від 25.09.2025 року про заниження податку на прибуток на загальну суму 12 572 440,00 грн., оскільки спірні господарські операції з фізичними особами - підприємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтверджені первинними бухгалтерським документами, за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують право на формування витрат підприємства. Господарські операції позивача у перевіряємий період мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку та в повному обсязі відображені в податковому обліку. Також, позивач вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу щодо реалізації транспортних засобів нижче від ринкової вартості та визначення у зв`язку з цим податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 715065,00 грн., податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 832607,15 грн., військового збору на загальну суму 56872,08 грн. Зазначає, що вказані транспортні засоби були реалізовані у зв`язку з недоцільністю їх використання в господарській діяльності підприємства як зношені, рік випуску автомобілів становив 2008-2016 роки. Факт реалізації транспортних засобів підтверджений договорами купівлі - продажу та актами прийому передачі. При цьому, контролюючим органом під час перевірки не досліджувалися документи щодо придбання вказаних транспортних засобів, періоду їх експлуатації та технічний стан, які прямо впливають на ринкову вартість конкретного транспортного засобу. Вважає, що визначення податковим органом середньої ринкової вартості реалізованих транспортних засобів не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки такі дії виконані особами, які не володіють достатнім рівнем компетентності у відповідній галузі; здійснені за відсутності будь - яких формул розрахунку середньої ринкової вартості транспортних засобів на момент їх реалізації. Зазначає, що транспортні засоби перебували у незадовільному технічному стані та мали пошкодження, що підтверджено дефектними актами. Тому, з урахуванням фактичного технічного стану вказаних транспортних засобів позивачем було прийнято рішення щодо їх реалізації, оскільки їх ремонт був економічно недоцільним. Звертав увагу, що розрахунок середньоринкової вартості транспортних засобів, здійснений відповідачем за відомостями, отриманими на сайті auto.ria.com, не може вважатись належним і достовірним, оскільки цей Інтернет - ресурс не є офіційним джерелом інформації щодо вартості транспортних засобів. За вказаних обставин, вважає, що визначена відповідачем середньоринкова вартість транспортних засобів є неправильною та такою, що не спростовує визначену позивачем вартість транспортних засобів, які були реалізовані. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/15971/25 за позовом Акціонерного товариства "Лубнифарм" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. 
15.12.2025 року від Головного управління ДПС у Полтавській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування відзиву зазначав, що в ході перевірки встановлено завищення платником витрат по взаємовідносинам з фізичними особами - підприємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки оформлені документи не доводять реальний характер господарських операцій. В ході перевірки проаналізовано акти виконаних робіт та встановлено, що не має можливості встановити зміст та обсяг наданих послуг відповідно до актів виконаних робіт. Відсутність в актах виконаних робіт інформації про використання трудових ресурсів, кількості та вартості сировини, матеріалів, техніки та обладнання, що унеможливлює підтвердження здійснення вищевказаних робіт. Акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) містять узагальнюючу інформацію лише про назву послуг, кількість та їх ціну, без конкретизації змісту та обсягів виконаних робіт, без будь-яких розрахунків ґрунтовності визначеної ціни. Крім того, із наданих документів не вбачається, які саме критерії використовувались для визначення вартості послуг. Звертав увагу на відсутність товарно - транспортних накладних та сертифікатів відповідності або документів якості виробника. Також зазначав, що контрагенти позивача є учасниками кримінального провадження № 42023170000000097 від 10.11.2023 року. Вважає, що оприбутковані послуги від фізичних осіб - підприємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та оприбутковані товари від фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 не підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в бухгалтерському обліку Акціонерного товариства "Лубнифарм", та не відповідають вимогам облікової політики визнання витрат. Також зазначав, що в ході проведення перевірки встановлено реалізацію Акціонерним товариством "Лубнифарм" транспортних засобів (легкових автомобілів) за цінами, що не відповідають ринковим. Експертного висновку щодо оцінки транспортних засобів до перевірки не надано. Згідно даних бухгалтерського обліку реалізації транспортних засобів нижче балансової вартості не відбувалось. Звертав увагу, що суб`єкти господарювання не є взаємно незалежними юридично та фактично, оскільки являються пов`язаними особами. Вказані обставини стали підставою для визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача проти позову заперечував з підстав, зазначених у заявах по суті справи.
Заслухавши вступне слово учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Акціонерне товариство "Лубнифарм" зареєстроване як юридична особа (код ЄДРПОУ 00480951) та є платником податку на прибуток та податку на додану вартість.
У період з 16.07.2025 року по 18.09.2025 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку Акціонерного товариства "Лубнифарм" з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за результатами якої складений акт № 13866/16-31-07-01-01/00480951 від 25.09.2025 року.
Перевіркою встановлені порушення:
1. п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.5.4 п. 140.5 ст.140 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (із змінами та доповненнями), п.6, п.7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, в результаті чого занижено податок на прибуток в розмірі 12 578 337 грн., в т.ч. 2пів.2021 на суму 1 200 889 грн., 2022 рік на суму 3 305 157 грн., 2023 на суму 4 182 473 грн., 2024 на суму 3 032 647 грн., 1кв.2025 на суму 857 171 грн.,
2. п. 188.1 ст. 188, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року за №996- XIV, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на суму 351 972 грн. в т.ч. за травень 2023 на суму 128 321 грн., серпень 2024 на уму 223 651 грн.
3. п. 188.1 ст. 188, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року за №996- XIV, із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено від`ємне значення звітного (податкового) періоду, яке зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду ряд.21 Декларації з ПДВ за березень 2025 року на загальну суму 363 093 грн.
4. п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201, п. 89 підрозділ 2 ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, внаслідок чого не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму обсягів постачання по ПДВ за вересень 2022 на суму 412 425 грн., за жовтень 2022 на суму 229 178 грн., за листопад 2023 на суму 2 933 719 грн.
5. абз. "е" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 832 607,15 грн., у т.ч. за жовтень 2022 року на суму 49 449,19 грн., за листопад 2023 року на суму 783 157,96 грн.
6. пп. 162.1.3. п. 162.1 ст. 162, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, абз. "а" п. 176.2 ст. 176, пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 56872,08 грн., у т.ч. за жовтень 2022 року на суму 3377,68 грн., за листопад 2023 року на суму 53494,40 грн.
16.10.2025 року на підставі акту перевірки № 13866/16-31-07-01-01/00480951 від 25.09.2025 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
- № 00155920701 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 15 422 699,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 12 578 337,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 2 844 362,00 грн.;
- № 00155940701 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 439 965,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 351 972,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 87 993,00 грн.;
- № 00155950701 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2025 року - 363 093,00 грн.;
- № 00155970701 про застосування штрафних санкцій за платежем податок на додану вартість на суму 10200,00 грн.;
- № 00155980701 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 225 960,48 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 832 607,15 грн., за штрафними санкціями в сумі 208 151,79 грн., сума пені - 185 201,54 грн.;
-№ 00156000701 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 83 740,48 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 56 872,08 грн., за штрафними санкціями в сумі 14 218,02 грн., сума пені - 12 650,38 грн.
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
За правилами пункту 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 (далі - П(С)БО 16 "Витрати"), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Пунктами 6, 7 НП(С)БО 16 "Витрати" визначено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Згідно з пунктом 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У свою чергу, статтею 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі – Закон № 996-XIV) передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
За приписами частин 1, 2 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, акти, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Зі змісту акту перевірки слідує, що відповідачем встановлено заниження грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковим зобов`язанням в сумі 12 572 440, 00 грн. 
Вказані висновки ґрунтуються на доводах відповідача щодо нереальності господарських операцій з фізичними особами - підприємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у зв`язку з реалізацію вищевказаними контрагентами послуг (товару) згідно господарських операцій, які не мали реального характеру.
Із матеріалів справи судом встановлено, що між Акціонерним товариством "Лубнифарм" (Замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Підрядник) укладені договори №04/001 від 04.01.2021 року, № 04/001 від 04.01.2022 року, за умовами яких підрядник приймає на себе зобов`язання своїми та залученими субпідрядними організаціями засобами виконати наступні види робіт із сировини та на обладнанні замовника: приймати, розвантажувати, сортувати, колоти та виготовляти дерев`яну сировину (тріску) для виробництва пару та теплової енергії у виробничій котельні; виконувати будівельно - монтажні роботи по ремонту виробничих приміщень на території АТ "Лубнифарм" за адресою: м. Лубни, вул. Барвінкова, 16, здати їх замовнику у встановлений договором строк, а замовник зобов`язується прийняти від підрядника виконані роботи та оплатити їх вартість. 
Сторони договору узгодили договірну ціну з виготовлення дерев`яної сировини (тріски) для виробництва пари та теплової енергії (з розрахунку 1 м. куб. виготовленої сировини) за період з 04.01.2021 року по 31.12.2021 року - 1100 грн. за 1 м. куб.; з 04.01.2022 року по 30.09.2022 року - 1500 грн. за 1 м. куб.
На підтвердження виконання умов договорів позивач надав суду копії: - договорів; - актів здачі - приймання робіт (надання послуг) з виготовлення дерев`яної сировини (тріски) для виробництва пару та теплової енергії № 7 від 30.07.2021 року, № 8 від 27.08.2021 року, № 9 від 30.09.2021 року, № 10 від 29.10.2021 року, № 11 від 30.11.2021 року, № 12 від 31.12.2021 року, № 1 від 31.01.2022 року, № 2 від 28.02.2022 року, № 3 від 31.03, 2022 року, № 4 від 29.04.2022 року, № 5 від 31.05.2022 року, № 6 від 30.06.2022 року, № 7 від 29.07.2022 року, № 8 від 31.08.2022 року, № 9 від 30.09.2022 року на загальну суму без ПДВ 8 656 700 грн.; комісійних актів результатів виконаних робіт; - видаткових накладних передання у переробку дров паливних; - актів на списання матеріалів; - картки рахунку 631. 
Розрахунок АТ "Лубнифарм" з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 проводився в безготівковій формі.
Також, між Акціонерним товариством "Лубнифарм" (Замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Підрядник) укладені договори №03/10 від 03.10.2022 року, № 002/01 від 02.01.2023 року, № 03/01 від 03.01.2024 року, № 02/01 від 02.01.2025 року, за умовами яких підрядник приймає на себе зобов`язання своїми та залученими субпідрядними організаціями засобами виконати наступні види робіт із сировини та на обладнанні замовника: приймати, розвантажувати, сортувати, колоти та виготовляти дерев`яну сировину (тріску) для виробництва пару та теплової енергії у виробничій котельні; виконувати будівельно - монтажні роботи по ремонту виробничих приміщень на території АТ "Лубнифарм" за адресою: м. Лубни, вул. Барвінкова, 16, здати їх замовнику у встановлений договором строк, а замовник зобов`язується прийняти від підрядника виконані роботи та оплатити їх вартість. 
Сторони договору узгодили договірну ціну з виготовлення дерев`яної сировини (тріски) для виробництва пари та теплової енергії (з розрахунку 1 м. куб. виготовленої сировини) за період з 03.10.2022 року по 31.12.2022 року - 1800 грн. за 1 м. куб.; з 02.01.2023 року по 31.12.2023 року - 1800 грн. за 1 м. куб; з 03.01.2024 року по 31.12.2024 року - 1800 грн. за 1 м. куб.; з 02.01.2025 року по 31.12.2025 року - 1800 грн. за 1 м. куб.
На підтвердження виконання умов договорів позивач надав суду копії: - договорів; - актів здачі - приймання робіт (надання послуг) з виготовлення дерев`яної сировини (тріски) для виробництва пару та теплової енергії № 1 від 31.10.2022 року, № 2 від 30.11.2022 року, № 3 від 30.12.2022 року, № 1 від 31.01.2023 року, № 2 від 28.02.2023 року, № 3 від 31.03.2023 року, № 4 від 28.04.2023 року, № 5 від 31.05.2023 року, № 6 від 30.06.2023 року, № 7 від 31.07.2023 року, № 8 від 31.08.2023 року, № 9 від 29.09.2023 року, № 10 від 31.10.2023 року, № 11 від 30.11.2023 року, № 12 від 29.12.2023 року, № 1 від 31.01.2024 року, № 2 від 29.02.2024 року, № 3 від 29.03.2024 року, № 4 від 30.04.2024 року, № 5 від 31.05.2024 року, № 6 від 28.06.2024 року, № 7 від 31.07.2024 року, № 8 від 30.08.2024 року, № 9 від 28.09.2024 року, № 10 від 31.10.2024 року, № 11 від 29.11.2024 року, № 12 від 31.12.2024 року, № 1 від 31.01.2025 року, № 2 від 28.02.2025 року, № 3 від 31.03.2025 року на загальну суму без ПДВ 25 833 600 грн.; комісійних актів результатів виконаних робіт; - видаткових накладних передання у переробку дров паливних; - актів на списання матеріалів; - картки рахунку 631. 
Розрахунок АТ "Лубнифарм" з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 проводився в безготівковій формі.
Вищевказані первинні документи містять всі необхідні реквізити та відповідають вимогам Закону № 996-XIV за формою та змістом. 
Виготовлення дерев`яної сировини (тріски) за вказаними договорами здійснювалось підрядниками на обладнанні, яке перебуває на балансі АТ "Лубнифарм", що підтверджується договорами оренди обладнання № 04/001 від 04.01.2021 року, № 04/001 від 04.01.2022 року, № 01/02 від 14.10.2022 року.
Перелік обладнання, вартість робіт та порядок розрахунків (формула розрахунку виробленої сировини) визначалися сторонами договору у додатках до договорів та актах виконання робіт.
Суд відхиляє доводи представника відповідача з приводу зауважень щодо правильності формування ціни на вказані послуги, оскільки обов`язок доведення невідповідності ціни договору рівню звичайних цін покладається на контролюючий орган. Проте, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що договірна ціна наданих послуг (робіт) не відповідала рівню звичайних (ринкових) цін, і така невідповідність була встановлена шляхом дотримання суб`єктом владних повноважень процедури та вчинення дій, що визначені законодавством України.
Довідками АТ "Лубнифарм" № 2951 від 18.11.2025 року та № 2952 від 18.11.2025 року підтверджено видання перепусток для працівників ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 на територію підприємства згідно наданих списків. 
Як слідує з пояснень представника позивача потреба у використанні АТ "Лубнифарм" вказаної дерев`яної сировини обумовлена наявністю виробничної необхідності у значній кількості пари, яка, крім виробництва теплової енергії для опалення виробничих підрозділів (дільниць), також у значних обсягах щоденно використовується для виробництва лікарських засобів і медичної продукції.
З метою забезпечення виробництва пару у відповідних об`ємах на території АТ "Лубнифарм" встановлений твердопаливний паровий котел ДКВр-2,5 (реєстраційний номер 2465) з максимальною продуктивністю пароутворення 2,5 тонни пару на годину, який працює на дерев`яній трісці. Крім того, на території товариства встановлені додаткові твердопаливні котли (Vitolingo 100-S VL 1A 80 кВт та опалювальний котел сталевий АОТ -98), які використовуються з метою виробництва гарячої води та опалення приміщень. 
Згідно доводів представника позивача використання в господарській діяльності АТ "Лубнифарм" дерев`яної тріски для виробничих потреб є економічно доцільнішим у зв`язку з високою ціною на природний газ. Переведення виробництва на природний газ може бути економічно доцільним лише у разі падіння вартості газу до 10,2-11,00 грн./м.куб, внаслідок чого пара може бути вироблена на газових котлах Е-1,0-0,9 Г-З.
На підтвердження значного обсягу виробленої продукції з використання пари представником позивача надані звіти про кількість виробленої продукції на потужностях АТ "Лубнифарм" за період з 01.07.2021 року по 30.06.2025 року. 
Зазначені вище обставини підтверджують факт виробничої необхідності виробництва пари у господарській діяльності позивача та потребу в її значних обсягах, що в свою чергу зумовлює необхідність виробництва у великих обсягах дерев`яної тріски для забезпечення максимальної продуктивності парового котла. 
Отже, вищевказані послуги (роботи) з виготовлення дерев`яної сировини (тріски) для виробництва пару та теплової енергії використано у господарській діяльності АТ "Лубнифарм".
Також, між Акціонерним товариством "Лубнифарм" (Замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (Підрядник) укладені договори 04.01 від 04.01.2021 року, № 04.01 від 04.01.2022 року, № 02.01 від 02.01.2023 року, № 003.01 від 03.01.2024 року, № 3-РМС від 02.01.2025 року, за умовами яких підрядник приймає на себе зобов`язання своїми та залученими субпідрядними організаціями та засобами виконати роботи по ремонту виробничих приміщень на території АТ "Лубнифарм" по вул. Барвінкова, 16 у відповідності до затвердженої проектної документації, а також ліквідувати дефекти, що виникли в гарантійний строк експлуатації. 
Перелік робіт сторонами договорів визначені у додатках до договорів по видам робіт. 
Перелік об`єктів (виробничих корпусів, складських приміщень, гаражних та інших приміщень), в яких виконувались ремонті роботи, визначалися на підставі наказів АТ "Лубнифарм". 
На підтвердження виконання умов договорів позивач надав суду копії: - договорів; - актів приймання виконаних ремонтних робіт № 11 від 30.07.2021 року, № 15 від 30.09.2021 року, № 20 від 31.12.2021 року, № 12 від 31.08.2021 року, № 14 від 30.09.2021 року, № 13 від 30.09.2021 року, № 17 від 30.11.2021 року, № 16 від 29.10.2021 року, № 18 від 30.11.2021 року, № 19 від 31.12.2021 року, № 1 від 31.01.2022 року, № 5 від 29.04.2022 року, № 2 від 28.02.2022 року, № 8 від 30.06.2022 року, № 13 від 29.07.2022 року, № 20 від 30.11.2022 року, № 22 від 30.12.2022 року, № 3 від 28.02.2022 року, № 4 від 31.03.2022 року, № 6 від 31.05.2022 року, № 10 від 30.06.2022 року, № 12 від 29.07.2022 року, № 14 від 31.08.2022 року, № 7 від 31.05.2022 року, № 9 від 30.06.2022 року, № 11 від 29.07.2022 року, № 21 від 30.11.2022 року, № 15 від 31.08.2022 року, № 16 від 30.09.2022 року, № 19 від 31.10.2022 року, № 17 від 30.09.2022 року, № 18 від 31.10.2022 року, № 1 від 31.01.2023 року, № 3 від 28.02.2023 року, № 8 від 31.03.2023 року, № 11 від 31.05.2023 року, № 14 від 30.06.2023 року, № 2 від 31.01.2023 року, № 7 від 31.03.2023 року, № 12 від 31.05.2023 року, № 23 від 29.12.2023 року, № 4 від 28.02.2023 року, № 6 від 31.03.2023 року, № 16 від 31.07.2023 року, № 9 від 28.04.2023 року, № 10 від 28.04.2023 року, № 13 від 30.06.2023 року, № 15 від 31.07.2023 року, № 17 від 31.08.2023 року, № 18 від 29.09.2023 року, № 20 від 31.10.2023 року, № 19 від 31.10.2023 року, № 21 від 30.11.2023 року, № 22 від 30.11.2023 року, № 24 від 29.12.2023 року, № 1 від 31.01.2024 року, № 2 від 29.02.2024 року, № 3 від 29.03.2024 року, № 5 від 30.04.2024 року, № 6 від 31.05.2024 року, № 8 від 28.06.2024 року, № 10 від 31.07.2024 року, № 12 від 28.09.2024 року, № 15 від 31.10.2024 року, № 19 від 29.11.2024 року, № 4 від 29.03.2024 року, № 7 від 28.06.2024 року, № 9 від 31.07.2024 року, № 14 від 28.09.2024 року, № 11 від 30.08.2024 року, № 13 від 28.09.2024 року, № 16 від 31.10.2024 року, № 23 від 31.12.2024 року, № 17 від 31.10.2024 року, № 18 від 31.10.2024 року, № 20 від 29.11.2024 року, № 22 від 31.12.2024 року, № 21 від 29.11.2024 року, № 24 від 31.12.2024 року, № 1 від 31.01.2025 року, № 2 від 31.01.2025 року, № 3 від 28.02.2025 року, № 4 від 31.03.2025 року, № 5 від 31.03.2025 року; - звітів про використання матеріалів; - актів списання матеріалів; - картки рахунку 631. 
Вказані акти приймання виконаних ремонтних робіт містять всі необхідні реквізити, визначені в Законі № 996-XIV, та в сукупності з іншими первинними документами підтверджують види, обсяг виконаних робіт та їх вартість. 
В акті перевірки відсутні зауваження та за результатами перевірки не встановлено, що узгоджена сторонами Договору вартість робіт є необґрунтованою, або такою, що не відповідає ринковим цінам на відповідні роботи. 
Вказаними документами підтверджується, що роботи підрядником виконувались з матеріалів замовника; списання відповідних товарно - матеріальних цінностей зі складу здійснювались щомісячно відповідною комісією. 
Розрахунок АТ "Лубнифарм" з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 проводився в безготівковій формі.
Довідкою АТ "Лубнифарм" № 2953 від 18.11.2025 року підтверджено видання перепусток для працівників ФОП ОСОБА_3 на територію підприємства згідно наданих списків. 
Згідно пояснень представника позивача потреба у виконанні ремонтних робіт виробничих та інших приміщень АТ "Лубнифарм" обумовлена необхідністю забезпечення належного стану приміщень з метою ефективного виконання статутних цілей товариства, а також дотримання норм та вимог GMP згідно з настановою СТ-Н МОЗУ 42-4.0:2020 "Лікарські засоби". Належна виробнича практика", що є обов`язковою умовою для отримання та продовження дії ліцензії на виробництво лікарських засобів. 
Отже, вищевказані ремонті роботи використано у господарській діяльності АТ "Лубнифарм".
Також, між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (Постачальник) та Акціонерним товариством "Лубнифарм" (Покупець) укладений договір № 2/10/20 від 02.10.2020 року (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього грошову суму. 
Асортимент, кількість, ціна та строки поставки товару визначаються сторонами окремо у кожному конкретному випадку та оформлюється замовленням покупця. Замовлення може бути здійснено в усній чи письмовій формі, у тому числі за допомогою засобів факсимільного зв`язку. У замовленні обов`язково вказуються найменування, кількість та асортимент товару (пункт 1.2. Договору). 
Доставка товару зі складу постачальника здійснюється транспортом покупця або за домовленістю сторін (пункт 2.3 Договору).
Право власності на поставлені товари, ризики випадкової втрати і ушкодження товару переходить до покупця з моменту отримання товару від постачальника (перевізника), зазначені у відповідній видатковій накладній (пункт 2.6 Договору). 
Покупець зобов`язаний після отримання товару на свій склад встановити його якість. У разі виявлення невідповідності якості товару, покупець має право пред`явити претензії у 10 (десяти) денний строк від дати надходження товару на склад покупця. (пункт 4.2. Договору).
На підтвердження виконання умов Договору позивач надав суду копії: - договору, - видаткових накладних № 21/07 від 21.07.2021 року; № 22/10 від 22.10.2021 року, № 08/11 від 08.11.2021 року, № 28/12 від 28.12.2021 року, № 27/06 від 27.06.2022 року, № 21/07 від 21.07.2022 року, № 23/08 від 23.08.2022 року, № 29/08 від 29.08.2022 року, № 20/08 від 20.09.2022 року, № 22/09 від 22.09.2022 року, № 07/10 від 07.10.2022 року, № 13/10 від 13.10.2022 року, № 27/10 від 27.10.2022 року, № 28/10 від 28.10.2022 року, № 18/11 від 18.11.2022 року, № 19/12 від 19.12.2022 року, № 23/02 від 23.02.2023 року, № 16/03/23 від 16.03.2023 року, № 10/05/23 від 10.05.2023 року, № 26/06/23 від 26.06.2023 року, № 09/08/23 від 09.08.2023 року, № 10/08/23 від 10.08.2023 року, № 02/10/23 від 02.10.2023 року, № 12/12/23 від 12.12.2023 року, № 01/03/24 від 01.03.2024 року, № 11/03/24 від 11.03.2024 року, № 10/05/24 від 10.05.2024 року, № 16/05/24 від 16.05.2024 року, № 10/10/24 від 10.10.2024 року, № 11/11/24 від 11.11.2024 року, № 07/01/25 від 07.01.2025 року, № 12/03/25 від 12.03.2025 року, № 10/04/25 від 27.03.2025 року на загальну суму без ПДВ 15 623 571 грн.; - прибуткових накладних; - подорожніх листів; - товарно - транспортних накладних; - сертифікатів якості лікарської рослинної сировини; - картки рахунку 201. 
Розрахунок АТ "Лубнифарм" з ФОП ОСОБА_4 проводився в безготівковій формі.
Певна невідповідність дат видаткових накладних, складених сторонами договору, з датами окремих товарно - транспортних накладних/подорожніх листів пояснюється переданням ФОП ОСОБА_4 лікарської рослинної сировини позивачу на відповідальне зберігання за договором №02/10 від 02.10.2020 року, що підтверджується актами приймання - передачі товару. 
Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо відсутності сертифікатів відповідності або документів якості виробника, оскільки умовами Договору не було передбачено обов`язків надання продавцем вказаних документів. Проте, позивач самостійно здійснював контроль якості отриманої сировини, враховуючи наявність власної матеріально - технічної бази (відділу контролю якості, лабораторії), що підтверджується свідоцтвом про атестацію № 312 від 28.09.2016 року, складеними сертифікатами якості лікарської рослинної сировини. 
Таким чином, кожна поставка товару супроводжувалась наступним переліком первинних документів: - видатковою накладною; подорожнім листом/товарно - транспортною накладною; сертифікатом якості, виданим відділом контролю якості АТ "Лубнифарм", платіжною інструкцією, прибутковою накладною. 
Рух отриманих з кожної поставки товарно - матеріальних цінностей з моменту їх оприбуткування та до списання у виробництво відображений по бухгалтерському рахунку 201.
Дослідивши копії вищевказаних первинних документів, суд встановив, що їх оформлено у відповідності до вимог Закону № 996-XIV. 
Наданими суду документами, зокрема: витягами з технологічного регламенту на виробництво продукції, реєстраційними посвідченнями на лікарські засоби, зведеними реєстрами руху готової продукції, виготовленої із сировини, підтверджується виробнича необхідність придбання товарів та їх використання в межах виробничого циклу з метою виготовлення продукції та подальша її реалізація. 
Вищевказані документи в повному обсязі підтверджують рух товарно - матеріальних цінностей, які спричинили реальні зміни майнового стану платника податків та підтверджують реальність здійснення господарських операцій. 
Матеріалами справи підтверджується, а контролюючим органом не спростовано, що на момент складення вищевказаних первинних документів контрагенти позивача мали статус платників податків та були зареєстрованими як фізичні особи - підприємці у встановленому законодавством порядку.
З приводу доводів податкового органу про поєднання контрагентами позивача підприємницької діяльності та роботи за трудовим договором суд зазначає, що чинним законодавством не обмежується кількість підприємств, установ, організацій, де працівник може працювати за сумісництвом, законодавче обмеження одночасного виконання роботи як найманий працівник і як фізична особа-підприємець відсутнє. 
Представником відповідача не доведено, що підприємницька діяльність вказаних осіб пов`язана з виконанням посадових обов`язків як працівників АТ "Лубнифарм". 
Згідно висновку судового експерта Скриль Н.В. Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро судово - економічної експертизи та аудиту "І.В.А." № 47 від 30.12.2025 року висновки, викладені в акті Головного управління ДПС у Полтавській області від 25.09.2025 року № 13866/16-31-07-01-01/00480951 про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, Акціонерного товариства "Лубнифарм" у частині заниження податку на прибуток на загальну суму 12 572 440 грн., у тому числі за 2 півріччя 2021 року на суму 1 200 889 грн., за 2022 рік на суму 3 299 260 грн., за 2023 рік на суму 4 182 473 грн., за 2024 рік на суму 3 032 647 грн., за перший квартал 2025 року на суму 857 171 грн., документально та нормативно не підтверджуються. У частині заниження податку на прибуток у розмірі 5897 грн., у тому числі за 2022 рік - 5 897 грн., висновки, викладені в акті Головного управління ДПС у Полтавській області від 25.09.2025 року № 13866/16-31-07-01-01/00480951 про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, Акціонерного товариства "Лубнифарм, документально та нормативно підтверджуються. 
Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.
Таким чином, на підставі наведених доказів, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.
Контрагенти позивача під час здійснення господарської операції та складення первинних документів були зареєстровані як фізичні особи - підприємці, на момент проведення фінансово-господарських операцій були платниками податків, а тому мали право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.
Крім того, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальником правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
Зважаючи на підтвердження позивачем фактів отримання товарів (робіт, послуг), їх оприбуткування та використання у власній господарській діяльності, суд вважає доведеною реальність спірних господарських операцій.
Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Аналізуючи доводи податкового органу щодо відсутності у контрагентів позивача, на думку податкового органу, необхідної кількості штатних та найманих працівників та власного та/або орендованого спеціального обладнання та техніки для виконання такого роду поставок, суд враховує, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. 
Суд відхиляє посилання представника відповідача на кримінальне провадження №42023170000000097, порушеного за частиною 1 статті 212 Кримінального кодексу України, як на підставу для винесення спірних рішень, оскільки на даний час відсутній вирок суду в даному провадженні, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи не може слугувати належним доказом ухилення платника від сплати податків, зборів та не тягне за собою правових наслідків для позивача.
Крім того, суд враховує, що згідно окремих матеріалів кримінального провадження №42023170000000097, наданих Територіальним управління БЕБ у Полтавській області листом від 09.04.2026 року, допитані в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 підтвердили здійснення підприємницької діяльності та свою участь у вищевказаних господарських операціях в межах спірних правовідносин. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що витрати, понесені АТ "Лубнифарм" в результаті господарських операцій з фізичними особами - підприємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правомірно були відображені в бухгалтерському обліку відповідно до вимог НП(С)БО 16 "Витрати", а висновок фіскального органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства по вказаним операціям та заниження платником фінансового результату до оподаткування податком на прибуток в розмірі 69 846 891 грн. здійснено при помилковому розумінні норм діючого законодавства України та фактичних обставин справи.
Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування, не довів правомірності власного рішення у вказаній частині, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог у вказаній частині.
Щодо іншої частини позовних вимог з приводу висновків податкового органу про заниження податкових зобов`язань при реалізації транспортних засобів нижче звичайних (ринкових) цін, суд зазначає наступне. 
Як слідує з акту перевірки податковий орган за результатами проведеної перевірки дійшов висновків про реалізацію АТ "Лубнифарм" транспортних засобів за цінами, що не відповідають ринковим за наступним переліком: - автомобіль Toyota Camry JTNBF4FK803024788, 2013 року випуску, НОМЕР_1 - вартість реалізації 62000,00 грн.; - автомобіль Toyota Corolla JTNBV58E40J033449, 2008 року випуску, ВІ4839CE - вартість реалізації 24000,00 грн.; - сідельний тягач DAF XF 105410 XLRTE47VSOT855428, 2010 року випуску - вартість реалізації 22000,00 грн.; - напівпричіп - рефрижератор SCHMITZ WSM0000000505883, 2008 року випуску - вартість реалізації 161000,00 грн.; - автомобіль MERCEDES-BENZ ATEGO 1224L WDB9702851L684549, 2012 року випуску, НОМЕР_2 - вартість реалізації 48000,00 грн.; - автомобіль вантажний DAF LF 55290, НОМЕР_3 , XLRAE55GFOL417331, 2012 року випуску - вартість реалізації 351000,00 грн.; - автомобіль MAN НОМЕР_4 TGX 26440 , НОМЕР_5 , 2011 року випуску - вартість реалізації 53000,00 грн.
За обставин цієї справи факт реалізації перелічених вище транспортних засобів підтверджується копіями договорів купівлі - продажу № 61-Б від 30.08.2022 року, № 71-Б від 26.10.2022 року, № 120-Б від 20.11.2023 року, № 121 - Б від 20.11.2023 року, № 122-Б від 21.11.2023 року, № 123 - Б від 21.11.2023 року, № 124-Б від 22.11.2023 року та актами прийому - передачі.
Згідно з п. 162.1 статті 162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп. 163.1.1 п. 163.1 статті 163 ПК України).
Відповідно до п. 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України передбачено, що оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
За приписами п.п. "е" п.п. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
За приписами пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. 1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. 1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. 1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. 1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.178 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Пунктом 188.1 статті 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
За приписами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Порядок оподаткування операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна визначений статтею 173 ПК України, відповідно до пункту 173.1 якої дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу. 
Дохід від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об`єкта, визначеної згідно із законом.
Дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).
Середньоринкова вартість легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів визначається щокварталу центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (для кожної марки, моделі таких транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, на підставі аналізу фактичних цін продажу відповідних транспортних засобів), і оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу в режимі вільного доступу до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом.
На виконання вимог пункту 173.1 статті 173 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 затверджено Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - Порядок № 403), який встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - транспортні засоби) з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб
Пунктами 3, 4 Порядку № 403 передбачено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.
Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 403 ідентичними є транспортні засоби, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; тип коробки передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; технічні характеристики.
Розбіжності можуть стосуватися комплектності та укомплектованості, пробігу та технічного стану.
Пунктом 8 Порядку № 403 передбачено, що у разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового транспортного засобу в Україні (відсутні необхідні довідкові дані), допускається використання даних щодо аналогічних транспортних засобів.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 403 коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації визначається як середнє значення співвідношення ціни транспортних засобів, що були у використанні, до ціни аналогічних нових транспортних засобів та не може бути меншим ніж 4.
За правилами пункту 12 Порядку № 403 коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу транспортних засобів.
У разі коли фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.
Пунктом 13 Порядку № 403 передбачено, що середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу Мінекономіки для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономіки порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення.
Згідно пояснень представника позивача транспортні засоби перебували у незадовільному технічному стані та мали пошкодження, тому з урахуванням фактичного технічного стану вказаних транспортних засобів позивачем було прийнято рішення щодо їх реалізації, оскільки їх ремонт був економічно недоцільним. 
Вказані пояснення підтверджуються наказами АТ "Лубнифарм" щодо створення комісії з обстеження транспортних засобів та дефектними актами огляду автомобілів. 
Суд звертає увагу, що податковим органом під час перевірки не досліджувалися документи щодо придбання вищевказаних транспортних засобів (вартість на час придбання), період експлуатації та технічних стан транспортних засобів.
В обґрунтування висновків про визначення платнику податкових зобов`язань податковий орган посилається на інформацію з Інтернет - сайту auto.ria.com станом на момент проведення перевірки, при цьому реалізація транспортних засобів здійснювалась в 2022 - 2023 роках. 
Суд зазначає, що Інтернет - сайт auto.ria.com не може бути джерелом інформації для визначення середньоринкової вартості автомобіля позивача, оскільки приписами ПК України та Порядку №403 встановлено, що розрахунок середньоринкової вартості транспортних засобів щокварталу здійснює Мінекономіки для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, який оприлюднює до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономіки порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу.
Отже, Інтернет - сайт auto.ria.com - не є сайтом офіційного органу, який уповноважений визначати середньоринкову вартість транспортних засобів, та відображає пропозицію ціни продажу, а не вартість транспортного засобу. 
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 820/2141/17 викладено правовий висновок про те, що обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.
Суд критично оцінює доводи відповідача про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з посиланням на пункт 8 Порядку № 403, оскільки цією нормою передбачено, що у разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового транспортного засобу в Україні (відсутні необхідні довідкові дані), допускається використання даних щодо аналогічних транспортних засобів, тоді як у спірному випадку товар не був новим.
Згідно з частиною 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідачем не надано до суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів про те, що дохід позивача від продажу зазначених вище транспортних засобів є нижчим за середньоринкову вартість відповідного транспортного засобу, а контрагенти позивача отримали дохід як додаткове благо у вигляді знижки вартості придбаних транспортних засобів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області не доведено факт порушення позивачем - п. 188.1 ст. 188, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року за №996- XIV, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на суму 351 972 грн. в т.ч. за травень 2023 на суму 128 321 грн., серпень 2024 на уму 223 651 грн.; - п. 188.1 ст. 188, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року за №996- XIV, із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено від`ємне значення звітного (податкового) періоду, яке зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду ряд.21 Декларації з ПДВ за березень 2025 року на загальну суму 363 093 грн.; - п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201, п. 89 підрозділ 2 ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, внаслідок чого не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму обсягів постачання по ПДВ за вересень 2022 на суму 412 425 грн., за жовтень 2022 на суму 229 178 грн., за листопад 2023 на суму 2 933 719 грн.; - абз. "е" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 832 607,15 грн., у т.ч. за жовтень 2022 року на суму 49 449,19 грн., за листопад 2023 року на суму 783 157,96 грн.; - пп. 162.1.3. п. 162.1 ст. 162, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, абз. "а" п. 176.2 ст. 176, пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 56872,08 грн., у т.ч. за жовтень 2022 року на суму 3377,68 грн., за листопад 2023 року на суму 53494,40 грн.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування, не довів правомірності власних рішень, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Лубнифарм" підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Акціонерного товариства "Лубнифарм" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30 280,00 грн.
Щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, в розмірі 133 000,00 грн. суд зазначає наступне. 
Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частин 3-8 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно частин 7, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частинами першою - третьою статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до частин першої, шостої, сьомої статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Суд вважає, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.
Кодекс адміністративного судочинства України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, проведення експертизи має відбуватися в межах судового процесу.
Як слідує з висновку судового експерта Скриль Н.В. Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро судово - економічної експертизи та аудиту "І.В.А." № 47 від 30.12.2025 року він виготовлений на замовлення Акціонерного товариства "Лубнифарм" для подання висновку експерта до Полтавського окружного адміністративного суду.
Судовий експерт Скриль Н.В. попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта. 
На підтвердження наявності достатніх повноважень судового експерта на проведення відповідного виду експертизи до матеріалів справи долучено копію картки атестованого судового експерта Скриль Н.В. з Реєстру атестованих судових експертів та свідоцтва судового експерта Скриль Н.В. №1705 від 07.11.2014 року.
Згідно вказаних документів судовий експерт Скриль Н.В. має кваліфікацію за спеціальністю : "11.1. Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності", що дозволяє їй здійснювати дослідження податкового обліку, в ході якого аналізувались висновки Головного управлінням ДПС у Полтавській області, відображені в акті № 13866/16-31-07-01-01/00480951 від 25.09.2025 року.
Таким чином, оскільки замовлення судової експертизи відбулось за ініціативою позивача для його подання до суду та представником позивача доведено, що вказані витрати були необхідні та пов`язані з розглядом справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх відшкодування.
Згідно акту здачі прийому виконаних робіт від 30.12.2025 року вартість та обсяг наданих послуг з проведення експертизи складає 133 000,00 грн. 
На підтвердження понесених судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, позивачем надані копії платіжних інструкції від 12.11.2025 року, від 26.12.2025 року.
За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Акціонерного товариства "Лубнифарм" судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 133 000,00 грн.
Щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 75 000,00 грн. суд зазначає наступне. 
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним. 
На підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 17.10.2025 року надані: - остаточний розрахунок судових витрат на надання професійної правничої допомоги від 15.04.2026 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 15.04.2026 року та платіжні інструкції про сплату адвокату понесених витрат від 02.12.2025 року № 5058 та від 15.04.2026 року № 1205.
Суд при вирішенні питання про стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області витрат на правничу допомогу, враховуючи категорію справи, а також зміст та обсяг наданих послуг, розмір відшкодування, вважає заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги завищеним та таким, що підлягає зменшенню.
Керуючись критерієм реальності витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних робіт та наданих послуг, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, враховуючи час, необхідний для виконання адвокатом відповідних робіт (надання послуг), зазначених у акті виконаних робіт; співмірність послуг категорії складності справи; напрацювання судами України сталої судової практики з питання розгляду подібних справ, суд доходить висновку, що сума витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Полтавській області у розмірі 75 000,00 грн., є завищеною щодо іншої сторони спору, а тому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "Лубнифарм" (вул. Барвінкова, 16, м. Лубни, Полтавська область, 37500; код ЄДРПОУ 00480951) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000; код ЄДРПОУ 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №00155920701 від 16.10.2025 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за податковим зобов`язанням в розмірі 12 572 440, 00 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 2 842 887,75 грн., №00155940701 від 16.10.2025 року, №00155950701 від 16.10.2025 року, №00155970701 від 16.10.2025 року, №00155980701 від 16.10.2025 року, №00156000701 від 16.10.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Акціонерного товариства "Лубнифарм" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30 280,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн., витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 133 000,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено 25 травня 2026 року.

Головуючий суддя	 	А.Б. Головко