УХВАЛА

08 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/1161/24 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича (далі - ФГ Бурки В.В., позивач, скаржник)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 
за заявою ФГ Бурки В.В.
про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі

за позовом ФГ Бурки В.В.
до Львівської обласної прокуратури
про стягнення 1 000 000,00 грн моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
ФГ Бурки В.В. 26.05.2026 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить, зокрема, скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 (про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами), постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 (повний текст постанови складено 25.05.2026) у справі №914/1161/24, рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2024, ухвалене у справі №914/1161/24; провадження у справі закрити у зв`язку з тим, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2026 для розгляду справи №914/1161/24 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.
Предметом касаційного оскарження є ухвала Господарського суду Львівської області від 22.04.2026, залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у справі №914/1161/24, якою Господарський суд відмовив у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
З огляду на викладене оскаржується постанова зі справи якою переглянута ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (пункт 21 частини першої статті 255 ГПК України), належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу (пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України).
Отже, оскаржується судове рішення зазначене пункті 2 частини першої статті 287 ГПК України.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
За наведеного вище, Суд констатує, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене, зокрема, у пункті 2 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) з відповідним посиланням на зазначений абзац статті 287 ГПК України і норми права, які порушили суди попередніх інстанцій.
Верховний Суд зазначає, що приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що частина друга статті 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, та підстави оскарження судових рішень, визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України.
Відтак, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену частиною другою статті 287 ГПК України.
Суд касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми, змісту касаційної скарги та строку її подання.
У касаційній скарзі ФГ Бурка В.В. зазначає, що касаційна скарга подається на ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, після її перегляду в апеляційному порядку на підставі пункту 21 частини першої статті 255 ГПК України, пункту 2 частини першої статті 287 та пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 25.06.2019 по справі №904/1083/18 щодо встановлення підсудності справ господарським судам;
також посилаючись на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, частково цитує висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №904/1083/18 щодо встановлення підсудності справ господарським судам, норми статей 4, 8 Господарського кодексу України, статей 2, 11, 13, 20, 73-75, 231, 236, 278, 320, 322 ГПК України, одночасно цитує обставини, встановлені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі №910/2262/26 зазначаючи, що цей спір не підсудний господарським судам.
Верховний Суд зазначає, що скаржник не посилається на підставу подання касаційної скарги, визначеною відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України (оскільки оскаржується судове рішення, передбачене пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України) та не обґрунтовує застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень до спірних правовідносин, не зазначає, у чому саме полягає порушення або неправильне застосування цих норм судами.
Вказані підстави касаційного оскарження можуть наводитися для судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України.
При поданні касаційної скарги на судове рішення, постановлене за результатом розгляду ухвали, скаржнику необхідно посилатися на підставу подання касаційної скарги, визначеною відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України, при цьому касаційна скарга має містити належне обґрунтування того, у чому саме полягало невірне застосування норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових рішень та яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень.
Наразі скаржник, як зазначено вище, не зазначає підстави касаційного оскарження за відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України з огляду на предмет оскарження (ухвали) та вищенаведених міркувань, а також не зазначає яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень.
З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду, закріплені у статті 300 ГПК України, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу касаційного оскарження.
За таких обставин Верховний Суд доходить висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки не містить чіткого визначення підстав, на яких подається касаційна скарга з належним обґрунтуванням, у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових рішень.
Таким чином, враховуючи доводи касаційної скарги, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та вказати підставу касаційного оскарження судових рішень, визначену у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу), з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет касаційного оскарження та вказати яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди при прийнятті оскаржуваних судових рішень, аргументувати їх вплив на правильність висновків та довести наявність порушень відповідних норм при ухваленні оскаржуваних рішень.
Наслідком неусунення цього недоліку є повернення касаційної скарги скаржнику на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.
Приписами частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України, зокрема, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
З огляду на викладене, касаційна скарга ФГ Бурки В.В. підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного вище недоліку, шляхом подання касаційної скарги в новій редакції з наведенням підстави касаційного оскарження ухвали суду, визначеної у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу), з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з огляду на предмет касаційного оскарження та вказати яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди при прийнятті оскаржуваних судових рішень, аргументувати їх вплив на правильність висновків та довести наявність порушень відповідних норм при ухваленні оскаржуваних рішень.
Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи, ураховуючи приписи статей 6, 42, 291 ГПК України.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названого недоліку або не в повному обсязі його усунення протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України з огляду на зазначене вище. 
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 291, 292, 314 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.04.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 у справі №914/1161/24 - залишити без руху.
2. Надати Фермерському господарству Бурки Віталія Володимировича строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліку через систему Електронний суд.
3. Роз`яснити Фермерському господарству Бурки Віталія Володимировича, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова