ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД  вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2026 р. Справа№ 925/1240/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Остапенка О.М.
суддів: Сотнікова С.В. 
Отрюха Б.В. 

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:
від ТОВ "Агрохолдинг 2012": Савчук Ю.М. згідно ордера (в режимі ВКЗ)
від ТОВ "Седна-Агро": Павленко М.В. згідно ордера (у приміщенні суду)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026
у справі №925/1240/21 (суддя Боровик С.С.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Патріот-Ч"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро"
про банкрутство
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 року у справі №925/1240/21 визнано вимоги ТОВ "Агрохолдинг 2012" до ТОВ "Седна-Агро" та включено до реєстру вимог кредиторів у наступному розмірі та черговості: 6 056,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання заяви про визнання грошових вимог до боржника (перша черга), 847 439,57 грн. вимог, не забезпечених заставою (четверта черга).
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Седна-Агро" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 року у справі №925/1240/21 у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Агрохолдинг 2012".
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.03.2026 року вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.
Ухвалою суду від 24.03.2026 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження апеляційною скаргою ТОВ "Седна-Агро" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 у справі №925/1240/21, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1240/21.
10.04.2026 року супровідним листом Господарського суду Черкаської області №925/1240/21/4579/2026 від 06.04.2026 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою суду від 15.04.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Седна-Агро" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 року у справі №925/1240/21, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 14.05.2026 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Агрохолдинг 2012" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін. Крім того, у відзиві заявлено про участь представника у судовому засіданні 14.05.2026 та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.
Ухвалою суду від 11.05.2026 року задоволено заяву представника ТОВ "Агрохолдинг 2012" та призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
До дати судового засідання від скаржника надійшли клопотання про долучення доказів, додаткові пояснення у справі та доповнення до апеляційної скарги, а від ТОВ "Агрохолдинг 2012" – відповідь на додаткові пояснення ліквідатора банкрута.
Представник скаржника в судовому засіданні 14.05.2026 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 у справі №925/1240/21 у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Агрохолдинг 2012".
Представник ТОВ "Агрохолдинг 2012" в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.
Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
14.05.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду від 17.02.2026 у даній справі – скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у визнанні кредиторських вимог до боржника, з огляду на наступне. 
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Згідно ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 45 наведеного кодексу, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.
Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.
Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.
Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.
Згідно ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.
За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:
- розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;
- розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;
- дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;
- дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.
Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.
Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.
Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.
Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).
Крім того, суд у цій справі враховує усталені правові висновки Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, за якими:
- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);
- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18);
- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів на підставі поданих заявниками доказів існування та обґрунтованості цих вимог (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16).
Наведені правові висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ та втратою чинності Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки КУзПБ (статті 45-47) містить подібне в цій частині правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Черкаської області на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою суду від 20.05.2022 року, перебуває справа №925/1240/21 про банкрутство ТОВ "Седна-Агро", повноваження ліквідатора банкрута виконує арбітражний керуючий Левченко В.М.
Відповідне оголошення про введення відносно ТОВ "Седна-Агро" ліквідаційної процедури офіційно оприлюднено на веб-сайті Судової влади України 26.05.2022 року за № 68734.
22.09.2025 року ТОВ "Агрохолдинг 2012" звернулось до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника у розмірі 847 439,57 грн., які виникли у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за Договором поставки насіння №029-АХ від 14.02.2019 року.
Як зазначає кредитор у поданій заяві, 14.02.2019 між ТОВ "Седна-Агро" та ТОВ "Агрохолдинг 2012" було укладено та підписано Договір поставки насіння №029-АХ.
Пунктом 1.1. Договору визначено, що продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором передати у власність покупця насіння, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах даного Договору.
Пунктом 1.2. Договору визначено, що сторони домовилися про те, що найменування товару, його кількість, ціна та одиницю виміру, вартість товару та термін його оплати, термін поставки покупцю та базис поставки товару, а також інші умови, будуть встановлені за згодою сторін в додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного Договору.
Пунктом 1.3. Договору визначено, що поставка товару здійснюється партіями; партією товару вважається кількість товару, що вказана в конкретній Специфікації.
Пунктом 3.1. Договору визначено, що ціна товару та його загальна вартість погоджується сторонами та вказується в відповідних Специфікаціях; після підписання сторонами відповідних Специфікацій, ціна на товар вважається погодженою та змінюватися не може, окрім випадків коли сторони підписали відповідну додаткову угоду про зміну ціни на товар.
Пунктом 3.2. Договору визначено, що валютою платежу за цим договором є українська гривня.
Пунктом 4.1. Договору визначено, що умови оплати за товар визначаються в Специфікаціях на поставку до даного Договору.
Пунктом 4.2. Договору визначено, що в день оплати покупець повідомляє продавця про готовність до оплати партії товару, а продавець надає рахунок до сплати, з врахуванням умов розділу 3 даного Договору.
Пунктом 4.3. Договору визначено, що оплата за товар вважається виконаною після зарахування коштів на банківський рахунок продавця.
Пунктом 7.4. Договору визначено, що у випадку порушення продавцем строків постачання згідно пункту 5.1. цього Договору продавець сплачує покупцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недоставленого в строк товару (партії товару) за кожний день прострочення.
Пунктом 10.1. Договору визначено, що Договір набирає сили з моменту підписання вповноваженими представникам сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань по Договору до повного їх виконання.
14.02.2019 року між ТОВ "Седна-Агро" та ТОВ "Агрохолдинг 2012" було укладено та підписано Специфікацію №1 до Договору поставки №029-АХ від 14.02.2019 року, якою визначено, що загальна вартість товару складає 3775188,22 грн. з ПДВ.
За вказаною Специфікацією №1 покупець зобов`язаний оплатити загальну вартість товару, що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку: 
- в строк до 14.02.2019 року, грошові кошти в сумі 755 037,64 грн., що складає 20% від загальної кількості товару, що вказана в Специфікації;
- в строк до 15.11.2019 року, грошові в сумі 3 020 150,58 грн., що складає наступні 80% вартості товару, що вказана в Специфікації.
Також Специфікацією №1 визначено, що товар повинен бути поставлений покупцю у строк до 15.03.2019 року; допускається поставка товару окремими партіями.
14.02.2019 року ТОВ "Седна-Агро" надало для ТОВ "Агрохолдинг 2012" рахунок на оплату по замовленню №340 за договором №029-АХ від 14.02.2019 на загальну суму 3 775 188,22 грн. з ПДВ, де терміни сплати становить 14.02.2019 – 755 037,64 грн. та 15.11.2019 – 3 020 150,58 грн.
18.02.2019 року ТОВ "Агрохолдинг 2012" перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ "Седна-Агро" 755 037,64 грн. з призначенням платежу: за насіння соняшнику зг.рах. №340 від 14.02.2019 в т.ч. ПДВ 125 839,61 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №603.
Відповідно до ст.201 Податкового кодексу України було складено та зареєстровано податкову накладну за №183 від 18.02.2019 року на загальну суму 755037,64 грн, де сума ПДВ становить 125 839,61 грн.
14.02.2019 між ТОВ "Седна-Агро" та ТОВ "Агрохолдинг 2012" укладено та підписано Специфікацію №2 до Договору поставки №029-АХ від 14.02.2019, якою визначено, що загальна вартість товару складає 462009,65 грн. з ПДВ.
За вказаною Специфікацією №2 покупець зобов`язаний оплатити загальну вартість товару, що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку: 
- в строк до 14.02.2019 року, грошові кошти в сумі 92 401,93 грн, що складає 20% від загальної кількості товару, що вказана в Специфікації;
- в строк до 15.11.2019 року, грошові в сумі 369 607,72 грн., що складає наступні 80% вартості товару, що вказана в Специфікації.
Також Специфікацією №2 визначено, що товар повинен бути поставлений покупцю у строк до 15.03.2019 року; допускається поставка товару окремими партіями.
14.02.2019 року ТОВ "Седна-Агро" надало для ТОВ "Агрохолдинг 2012" рахунок на оплату по замовленню №347 за Договором №029-АХ від 14.02.2019 на загальну суму 462 009,61 грн. з ПДВ, де терміни сплати становить 14.02.2019 – 92 401,93 грн. та 15.11.2019 – 369 607,72 грн.
18.02.2019 року ТОВ "Агрохолдинг 2012" перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ "Седна-Агро" 92 401,93 грн. з призначенням платежу: за насіння соняшнику зг.рах. №347 від 14.02.2019 в т.ч. ПДВ 15 400,32 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №604;
Відповідно до ст.201 Податкового кодексу України було складено та зареєстровано податкову накладну за №184 від 18.02.2019 року на загальну суму 92 401,93 грн, де сума ПДВ становить 15 400,32 грн.
Заявник вказує, що ТОВ "Седна-Агро" не здійснило поставку товару ТОВ "Агрохолдинг 2012" відповідно до Договору поставки №029-АХ від 14.02.2019 та Специфікацій №1 та №2 від 14.02.2019, як наслідок загальна сума перерахованих коштів становить 847 439,57 грн.
Таким чином, як стверджує кредитор, у боржника (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути кредитору (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України.
На підтвердження вказаних грошових вимог кредитором до заяви додано:
- Договір поставки насіння №029-АХ від 14.02.2019 року;
- Специфікацію №1 від 14.02.2019 року до Договору;
- Специфікацію №2 від 14.02.2019 року до Договору;
- платіжну інструкцію №603 від 18.02.2019 року;
- платіжну інструкцію №604 від 18.02.2019 року;
- рахунок на оплату по замовленню №340 від 14.02.2019 року;
- рахунок на оплату по замовленню №347 від 14.02.2019 року;
- податкову накладну за №183 від 18.02.2019 року;
- податкову накладну за №184 від 18.02.2019 року.
Ліквідатор ТОВ "Седна-Агро" арбітражний керуючий Левченко В.М. у поданих суду запереченнях від 16.02.2026 року просив відмовити у визнанні заявлених вимог у повному обсязі з тих підстав, що продавець виконав свої зобов`язання згідно Договору поставки №029-АХ від 14.02.2019 та поставив товар згідно підписаних Специфікацій, а тому повертати передоплату за договором продавець не зобов`язаний.
На спростування заявлених кредитором вимог боржником до матеріалів справи долучено копії:
- Договору поставки насіння №029-АХ від 14.02.2019 року;
- Специфікації №1 від 14.02.2019 року до Договору;
- Специфікації №2 від 14.02.2019 року до Договору;
- Специфікації №1-1 від 14.02.2019 року до Договору;
- Акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019-25.06.2019;
- податкової накладної за №183 від 18.02.2019 року;
- розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 07.10.2019 №20 до податкової накладної за №183 від 18.02.2019 року;
- платіжної інструкції №610 дві 07.10.2019 року;
- Договору поставки засобів захисту рослин №036-АХ від 04.03.2019;
- Специфікації №1 від 04.03.2019 року до Договору;
- Специфікації №2 від 04.03.2019 року до Договору;
- Специфікації №3 від 04.03.2019 року до Договору;
- видаткової накладної №485 від 18.03.2019 року; 
- довіреності №35 від 18.03.2019 року;
- товарно-транспортної накладної № д00005243 від 18.03.2019 року;
- видаткової накладної №486 від 18.03.2019 року; 
- довіреності №36 від 18.03.2019 року;
- товарно-транспортної накладної № д00005244 від 18.03.2019 року;
- видаткової накладної №484 від 18.03.2019 року; 
- довіреності №36 від 18.03.2019 року;
- товарно-транспортної накладної № д00005238 від 18.03.2019 року;
- видаткової накладної №2050 від 16.05.2019 року; 
- видаткової накладної №2048 від 04.06.2019 року;
- видаткової накладної №2049 від 04.06.2019 року;
- довіреності №35 від 24.04.2019 року.
За наслідками розгляду вказаних вимог ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 року у справі №925/1240/21 визнано вимоги ТОВ "Агрохолдинг 2012" до ТОВ "Седна-Агро" та включено до реєстру вимог кредиторів у наступному розмірі та черговості: 6 056,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання заяви про визнання грошових вимог до боржника (перша черга), 847439,57 грн. вимог, не забезпечених заставою (четверта черга).
При прийнятті даної ухвали місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вимог ТОВ "Агрохолдинг 2012" у зв`язку з їх доведеністю та обґрунтованістю належними і допустимими доказами.
ТОВ "Седна-Агро" з даною ухвалою суду не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги фактично ідентичні доводам поданих суду першої інстанції заперечень проти кредиторських вимог.
Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.02.2019 року між ТОВ "Агрохолдинг 2012" (надалі – Покупець) та ТОВ "Седна-Агро" (надалі – Продавець) укладено договір №029-АХ поставки насіння (надалі – Договір), де банкрут був продавцем, а заявник – покупцем (разом надалі – Сторони).
Згідно п. 1.2. Договору, Сторони домовились про те, що найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю виміру, вартість Товару та термін його оплати, термін поставки Покупцю та базис поставки Товару, а також інші умови, будуть встановлені за згодою Сторін в додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного Договору.
Так, на виконання умов Договору Сторони склали та підписали: 
1. Специфікацію №1 від 14.02.2019 року до Договору поставки №029-АХ від 14.02.2019 року. 
2. Специфікацію №2 від 4.02.2019 року до Договору поставки №029-АХ від 14.02.2019 року. 
Однак, 14.02.2019 Сторонами була складена та підписана Специфікація №1-1 до Договору поставки №029-АХ від 14.02.2019 року.
Зі змісту Специфікації №1-1 вбачається, що нею Сторони погодили вважати недійсною Специфікацію №1. 
Так, згідно Специфікації №1-1 Покупець був зобов`язаний здійснити оплату товару в наступні строки (терміни) та в такому порядку:
- в строк до 14 лютого 2019 року грошові кошти в сумі 21 410,20 грн., що складає 20% від загальної вартості товару; 
- в строк до 15 листопада 2019 р. грошові кошти в сумі 85 640,82 грн., що складає наступні 80% вартості товару. 
Загалом – 107 051,02 грн. 
Таким чином, згідно Специфікації №1-1 до Договору поставки №029-АХ від 14.02.2019 Покупець був зобов`язаний здійснити аванс в сумі 21 410,20 грн.
Продавець в свою чергу згідно даної Специфікації №1-1 був зобов`язаний поставити товар Покупцю на загальну суму 107 051,02 грн. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував та залишив поза увагою той факт, що Сторони погодили керуватись саме Специфікацією №1-1, а тому Продавець поставив Товар згідно даної специфікації в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною №2048 від 04.06.2019 року на суму 107 051,02 грн., яка підписана Сторонами, зокрема і уповноваженим представником Покупця згідно довіреності №35 від 24.04.2019 року комірником Видиш Лідією Станіславівною.
Покупець, в свою чергу, під час здійснення оплати у платіжному дорученні №603 від 18.02.2019 року вказав призначення платежу: "За насіння соняшнику зг. рах. №340 від 14.02.2019р. в т.ч. ПДВ 125839,61". 
При цьому, в даному платіжному дорученні відсутні посилання на період, дату та номер договору, згідно з яким здійснюється платіж.
Крім того, згідно даного платіжного доручення, Покупець перерахував на рахунок продавця 755 037,64 грн., що суперечило умовам Договору поставки №029-АХ, а саме Специфікації №1-1.
Посилання ТОВ "Агрохолдинг 2012" на те, що ним було перераховано на рахунок Продавця грошові кошти в сумі 755 037,64 грн. згідно рахунку №340 від 14.02.2019 року, є безпідставним, оскільки рахунок на оплату товару за своєю правовою природою не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти, тобто, носить інформаційний характер (така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №915/641/19).
Водночас, як стверджує боржник, Продавець, за попередньою домовленістю з Покупцем, про що було підписано акт звірки взаємних розрахунків за період від 01.01.2019 по 25.06.2019, скерував ці кошти в розмірі 755 037,64 грн. на виконання зобов`язань Покупця, які визначені Договором, зокрема Специфікацією №1-1.
Згідно сталої судової практики Верховного Суду, у разі, коли у графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно з яким здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатися одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то за наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення (така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2023 року у справі №916/2357/22).
Отже, судом встановлено, що зобов`язання по Специфікації №1-1 були виконані сторонами в повному обсязі, а тому обов`язок повертати передоплату згідно п. 7.5 Договору у Продавця відсутній. 
Таким чином, залишок коштів, сплачених Покупцем згідно платіжного доручення №603 від 18.02.2019, становив 647 986,62 грн.
Крім того, по специфікації №2 Покупець був зобов`язаний оплатити загальну вартість Товару в наступні строки (терміни) та в такому порядку: 
- в строк до 14.02.2019 року грошові кошти в сумі 92 401,93 грн., що складає 20% від загальної вартості Товару, що вказана в Специфікації; 
- в строк до 15.11.2019 р. грошові кошти в сумі 369 607,72 грн., що складає наступні 80% від загальної вартості Товару. 
Загалом – 462 009,65 грн. 
Як встановлено судом, Покупець сплатив грошові кошти лише в сумі 92401,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням №604 від 18.02.2019, а грошові кошти в розмірі 369 607,72 грн. не сплатив, але враховуючи залишок сплачених Покупцем грошових коштів на виконання зобов`язань по Специфікації №1-1 у сумі 647 986,62 грн., за попередньою домовленістю між Сторонами, про що було підписано акт звірки взаємних розрахунків за період від 01.01.2019 по 25.06.2019, Продавцем було віднесено даний залишок коштів на виконання зобов`язань по Специфікації №2 щодо сплати наступних 80% від загальної вартості Товару (20% +80%=100%).
Відтак зобов`язання зі сплати 369 607,72 грн., що складає наступні 80%, було виконано Покупцем за рахунок залишку коштів в розмірі 647 986,62 грн., про що було погоджено Сторонами.
Як було зазначено вище, згідно Специфікації №2 Продавець був зобов`язаний поставити товар Покупцю на суму 462 009,65 грн. 
Таким чином, Продавець поставив Покупцю Товар згідно по Специфікації №2 в повному обсязі, що підтверджується: 
- видатковою накладною №2049 від 04.06.2019 на суму 281 713,20 грн.; 
- видатковою накладною №2050 від 16.05.2019 на суму 180 296,45 грн. 
Вищевказані видаткові накладні підписані Сторонами, зокрема і уповноваженим представником Покупця – комірником Видиш Л.С., що підтверджується довіреністю №35 від 24.04.2019 року.
Таким чином в даному випадку по Специфікації №2 Продавець також не був зобов`язаний повертати передоплату.
Отже, як зазначає боржник та підтверджується наявними у справі доказами, сторони виконали свої зобов`язання по Договору поставки №029-АХ в повному обсязі, на що суд першої інстанції не звернув увагу.
Окрім наведеного слід зазначити, що після виконання Сторонами своїх зобов`язань по Договору №029-АХ у Продавця залишились грошові кошти в розмірі 278 378,90 грн., які за попередньою домовленістю між сторонами було розподілено в наступному порядку: 
- 250 000,00 грн. Продавець повернув Покупцю 07.10.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №610 від 07.10.2019 року, а також Розрахунком коригуванням кількісних і вартісних показників №20 від 07.10.2019 року до податкової накладної №183 від 18.02.2019 року. В даному випадку податкова накладна №183 від 18.02.2019 року була складена саме на оплату згідно платіжного доручення №603 від 18.02.2019 року; 
- 28 378,90 грн. було скеровано на погашення заборгованості по договору №036-АХ поставки засобів захисту рослин від 04.03.2019 року про що підписано Акт звірки взаєморозрахунків за період від 01.01.2019 по 25.06.2019.
Так, 04.03.2019 року між ТОВ "Седна-Агро" та ТОВ "Агрохолдинг 2012" було укладено Договір №036-АХ поставки засобів захисту рослин (надалі – Договір №036-АХ), де ТОВ "Седна-Агро" виступає Продавцем, а ТОВ "Агрохолдинг 2012" – Покупцем. 
Згідно п. 1.2. Договору №036-АХ, Сторони домовились про те, що найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю виміру, вартість Товару та термін його оплати, термін поставки Покупцю та базис поставки Товару, а також інші умови, будуть встановлені за згодою Сторін в додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного Договору.
Так, між Сторонами було складено та підписано Специфікації №1, №2 та №3 до Договору №036-АХ. 
Згідно Специфікації №1 до Договору №036-АХ Продавець мав поставити товар на суму 1 835 940,00 грн., що фактично було виконано, на підтвердження чого матеріали справи містять видаткову накладну №485 від 18.03.2019 року та товарно-транспортну накладну №д00005243 від 18.03.2019 року. 
Згідно Специфікації №2 до Договору №036-АХ Продавець мав поставити товар на суму 391 998,00 грн., що фактично було виконано, на підтвердження чого матеріали справи містять видаткову накладну №484 від 18.03.2019 року та товарно-транспортну накладну №д00005238 від 18.03.2019 року. 
Згідно Специфікації №3 до Договору №036-АХ Продавець мав поставити товар на суму 664 908,00 грн., що фактично було виконано, на підтвердження чого матеріали справи містять видаткову накладну №486 від 18.03.2019 року та товарно-транспортну накладну №д00005244 від 18.03.2019 року.
Оскільки ТОВ "Агрохолдинг 2012" не сплатив заборгованість по Договору №036-АХ за поставлений Продавцем товар, грошові кошти в розмірі 28 378,90 грн. були скеровані на погашення заборгованості по даному договору. 
Таким чином, апелянт зазначає, що як на момент відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Седна-Агро", так і на час звернення ТОВ "Агрохолдинг 2012" із заявою з грошовими вимогами до боржника заборгованості ТОВ "Седна-Агро" перед ТОВ "Агрохолдинг 2012" не існувало.
Згідно правової позиції Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 15.03.2023 року у справі №904/10560/17, у разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:
- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредитора здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;
- при визнанні вимог кредитора у справі про банкрутство суд виходить з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;
- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.
Також суд зазначає, що у справах про банкрутство існує певна відмінність у розгляді та визнанні господарським судом грошових вимог кредиторів до боржника, яка полягає серед іншого, що господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження документів (накладних, актів, поданих розрахунків, тощо), які надані кредитором в підтвердження його грошових вимог до боржника. (Відповідні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19). Така судова практика є сталою при застосуванні статей 45-47 КУзПБ (введеного в дію з 21.10.2019).
Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено саме на заявника грошових вимог. Отже, в даному випадку, суд на підставі поданих до заяви кредитора документів вирішує питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником до боржника.
У зв`язку з вищенаведеним, надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Отже, комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.
При цьому, використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданої заяви з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.
Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог. Така правова позиція викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.09.2021 у справі №910/866/20, від 27.05.2021 у справі №924/556/20, від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 11.02.2020 у справі №904/8484/16, від 07.08.2019 року у справі №922/1014/18.
Суд зауважує, що фактом невиконання боржником зобов`язання перед кредитором не може бути будь-яка заборгованість, а лише та заборгованість, яка є дійсно безспірною та очевидною для всіх учасників справи та суду, тобто не викликає розумного сумніву в її наявності.
Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити наступне. 
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України", "Богатова проти України"). 
У визначення справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Станкевич проти Польщі").
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. 
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).
Тобто, обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Таку правову позицію висловив Верховний Суду у постанові від 30.09.2021 у справі №922/3928/20.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). 
Вищенаведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у своїй постанові від 30.11.2021 року по справі №910/21182/15(910/16832/19).
За ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищенаведене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції, дослідивши заяву ТОВ "Агрохолдинг 2012" на підставі належних та допустимих доказів, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням вважає, що надані кредитором та наявні у справі докази у їх сукупності на підтвердження заявлених кредиторських вимог є менш вірогідними, ніж докази на підтвердження протилежних доводів боржника щодо необґрунтованості таких вимог.
З огляду на викладені вище фактичні обставини справи, беручи до уваги положення ГПК України, судова колегія дійшла висновку, що кредитором, всупереч підвищеного стандарту доказування, не доведено належними та допустимими доказами наявності заборгованості ТОВ "Седна-Агро" перед ТОВ "Агрохолдинг 2012" у розмірі 847 439,57 грн.
Господарський суд Черкаської області наведених вище фактичних обставин справи у їх сукупності, які встановлені судом апеляційної інстанції, не врахував, доводи ліквідатора банкрута з посиланням на наявні у справі докази не спростував, чим допустив неповне дослідження обставин справи та невірне застосування норм матеріального та процесуального права, що, в свою чергу, призвело до ухвалення помилкового судового рішення про визнання ТОВ "Агрохолдинг 2012" кредитором ТОВ "Седна-Агро".
В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Отже, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку наявним у справі доказам, обставинам справи і доводам сторін та встановлено неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного судового рішення. 
Інші доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
В силу положень ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним господарським судом, а відтак наявні підстави для її задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні кредиторських вимог ТОВ "Агрохолдинг 2012".
Посилання ТОВ "Агрохолдинг 2012" у відповіді на додаткові пояснення боржника на необхідність повернення апеляційної скарги на підставі п.1 ч.5 ст.260 ГПК України колегією суддів відхиляються, оскільки арбітражний керуючий Левченко В.М., як ліквідатор ТОВ "Седна-Агро", має процесуальне право на звернення до суду з апеляційною скаргою як учасник провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 254 ГПК України.
Згідно із частинами 1, 4, 8 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на задоволення апеляційної скарги боржника, скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні кредиторських вимог, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 7 267,20 грн. згідно ст.129 ГПК України покладаються на ТОВ "Агрохолдинг 2012" шляхом їх стягнення на користь ТОВ "Седна-Агро".
Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, –
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 року у справі №925/1240/21 задовольнити.
2.Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.02.2026 року у справі №925/1240/21 скасувати.
3.Прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Агрохолдинг 2012" у визнанні кредиторських вимог до боржника.
4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг 2012" (32000, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, м. Городок, пров. Ванагса ксьондза, буд. 17, код ЄДРПОУ 40028765) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (18002, м. Черкаси, бул. Шевченка, 266, код ЄДРПОУ 33143734) 7267,20 грн.судового збору за подання апеляційної скарги.
5.Доручити Господарському суду Черкаської області видати наказ.
6.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.
7.Матеріали справи повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови підписано 26.05.2026 року після виходу судді Сотніоква С.В. з відпустки.

Головуючий суддя О.М. Остапенко 

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх