Єдиний унікальний номер 722/844/26
Номер провадження 2/722/741/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді Унгуряна С.В.
секретаря Ткач Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обгрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 07.03.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит», найменування якого було змінено на ТОВ «Лаферті Форм», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06424-03/2024, відповідно до умов якого відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 14000 грн.
14.08.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №14082024, згідно якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №06424-03/2024 від 07.03.2024 року.
Згідно вказаного договору факторингу сума боргу відповідача перед новим кредитором становить 56000 грн., з яких: 14000 грн. основна сума боргу; 42000 грн. сума боргу за відмотками. 
Просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №06424-03/2024 від 07.03.2024 року в сумі 56000 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн. та на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.
02.06.2026 року представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
09.06.2026 року представник позивача ОСОБА_3 подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив викладені у відзиві на позовну заяву доводи представника позивача, оскільки вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_3 та представник відповідача Копитова Е.Р., будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, однак у поданих заявах просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суду не повідоми в.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та обставини, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Так, за змістом ст.ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтями 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Так, згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
На підставі абз.2 ч.2 ст.639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК).
Судом встановлено, що 07.03.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №06424-03/2024, відповідно до якого Кредитор надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти у розмірі 14000 грн., строком на 120 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за ставкою 2,50 % в день.
Як вбачається із кредитного договору від 07.03.2024 року та довідки про ідентифікацію клієнта від 14.08.2024 року, відповідач підписав вказаний договір за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора W1539, прийнявши на себе зобов`язання за вказаним договором, зокрема здійснювати погашення кредиту обов`язковими щомісячними платежами.
Первісний кредитор ТОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та 07.03.2024 року надало відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 14000 грн. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою АТ «Універсал Банк» про рух коштів по банківській картці від 23.06.2026 року.
Відповідно до договору факторингу №14082024 від 14.08.2024 року ТОВ «Аванс Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором №06424-03/2024 від 07.03.2024 року ТОВ «Діджи Фінанс».
Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором відповідач має заборгованість 56000 грн., з яких: 14000 грн. основна сума боргу; 42000 грн. сума боргу за відсотками. 
Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. ТОВ «Аванс Кредит» надало відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має права вимагати в судовому порядку.
Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем, який суд вважає повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення.
Крім того, суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права ТОВ «Аванс Кредит» і позивач має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 14000 грн. є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення нарахованих процентів за кредитом , суд враховує, що 22.112023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року (далі Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону №1734-VIII (підпункт 13 пункту 5 Розділу І Закону №3498-ІХ).
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Разом з цим, відповідно до п.п.1.4.1 кредитного договору від 07.03.2024 року процентна ставка за користування кредитом становить 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Однак, згідно з ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 року відповідно до Закону України №3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Кредитний договір 06424-03/2024 укладено 07.03.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому мають застосовуватися положення ч.5 ст.8 та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зважаючи на викладене, за 120 днів користування кредитними коштами проценти повинні були нараховуватись з розрахунку денної процентної ставки, яка не може перевищувати 1% і складають 16800 грн. (14000х1%=140х120).
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в загальній сумі 16800 грн.
На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 30800 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 14000 грн. та заборгованості за процентами в сумі 16800 грн.
Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволені частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема судовий збір в розмірі 1464 грн. 32 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3300 грн.
При цьому, враховуючи те, що даний спір є малозначним, типовим і особливої складності не представляє, а також виходячи з критерію розумності розміру судових витрат, суд не вбачає достатніх підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.3, 6, 15, 16 525, 526, 530, 627, 629, 1048, 1049, 1054, 1056-1, ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07406, м.Бровари, вул.Симона Петлюри, буд.21/1 Київської області, ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за кредитним договором №06424-03/2024 від 07.03.2024 року в розмірі 30800 (тридцять тисяч вісімсот) грн.
В задоволенні решти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07406, м.Бровари, вул.Симона Петлюри, буд.21/1 Київської області, ЄДРПОУ 42649746) судовий збір в розмірі 1464 (одна тисяча чотириста шістдесят чотири) грн. 32 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3300 (три тисячі триста) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        С.В.Унгурян 

Повний текст судового рішення складено 06.07.2026 року.