ЄУН 932/18171/25
Провадження №2/932/5868/25

РIШЕННЯ
Іменем України

26.03.2026           місто Дніпро 

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого – судді Салькової В.С., 
за участю секретаря судового засідання Щербаченко А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності, 

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача
Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 28.07.1998 він придбав у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . Договір зареєстрований регіональною товарною біржою «Юго-Восток», реєстраційний №97 від 28.07.1998. В подальшому договір був зареєстрований у Димитровському БТІ, про що наявне реєстраційне посвідчення від 05.10.1998. 
Він мешкав та був зареєстрованим у вказаній квартирі, однак через повномасштабне вторгнення РФ був змушений залишити місце проживання та переїхати до м. Кременчука Полтавської області. 
03.03.2025 він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради із заявою про реєстрацію його права власності на квартиру та 21.04.2025 отримав рішення про відмову №78497321, мотивоване тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну чи припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження – в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про зареєстровані речові права за вказаною адресою. 
Просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи
Представником позивача ОСОБА_3 подано суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. 
Відповідач спрямував суду заяву про розгляд справи без участі представника за наявними в ній доказами, в якій зазначив про відсутність заперечень проти позовних вимог. 
Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 28.11.2025 відкрите загальне позовне провадження у даній справі, підготовче засідання призначене на 29.01.2026, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. 
Ухвалою суду від 29.01.2026 підготовче провадження у справі закрите, призначений судовий розгляд по суті на 26.03.2026. 
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 28.07.1998 Регіональною товарною біржою «Юго-Восток» посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , згідно з яким ОСОБА_2 , діюча від себе та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , продала, а ОСОБА_1 купив зазначу квартиру, яка складається з двох жилих кімнат, загальною площею 44,3 м2, в тому числі жилою – 25,8 м2, яка складає 2/125 ідеальних частин багатоквартирного житлового будинку. 
Вказана в договорі квартира зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 у Димитровському БТІ 05.10.1998 (записане в реєстрову книгу №8 за реєстровим №6, стр.268), що підтверджує реєстраційне посвідчення за формою №5.
У позивача наявний технічний паспорт на квартиру, договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. 
Рішенням від 21.04.2025 №78497321 державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Шмельову В.М. відмовлено у проведенні реєстраційних дій за його заявою від 03.03.2025 через відсутність в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
За Довідкою про оціночну вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 17.11.2025 оціночна вартість квартири становить 102345,88 грн. 
V. Оцінка суду
Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною першою ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами.
Частина друга статті 41 Конституції України закріплює, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Якщо право власності на майно оспорюється або не визнається іншою особою, власник майна, керуючись вимогами статті 392 Цивільного кодексу України, може пред`явити позов про визнання його права власності.
Пленум Верховного Суду України в абзаці 4 пункту 9 своєї Постанови №5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснив, що оскільки підставою для позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Зважаючи на фактичні обставини справи і те, що правовідносини між сторонами виникли до 01.01.2004, при вирішенні спору у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.
Згідно зі ст.224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст.128 ЦК УРСР).
Відповідно до ч.1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.
Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).
Реєстрація бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень-жовтень 1998 року (укладення договору та реєстрація права власності в БТІ) не суперечила чинному на той час законодавству.
Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 №56, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.
За приписами п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін.
На підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, враховуючи те, що позивач як покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу домоволодіння, договір відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР зареєстрований у БТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, ОСОБА_1 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) набув права власності на квартиру та правомірно володів нею, тому його позовні вимоги слід задовольнити. 
На пiдставi викладеного та керуючись ст.ст.2,4,5,10-13,81,259,263-265ж ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Мирноградської військової адміністрації Покровського району Донецької області (Донецька область, Покровський район, м. Мирноград, вул. Центральна, 9, код за ЄДРПОУ 44670895) про визнання права власності – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне рішення суду виготовлене й підписане 08.04.2026. 

Суддя:      В.С. Салькова