Номер провадження: 22-ц/813/278/26 
Справа № 495/9279/23
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Драгомерецького М. М.,
суддів колегії Громіка Р. Д., Сегеди С. М.,
при секретарі Узун Н. Д.,

за участю представника АТ «Державний ощадний банк України» - Шидерової Н. С.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», в інтересах якого діє адвокат Шидерова Наталя Сергіївна, на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2023 року по справі за скаргою Акціонерного Товариства «Державний Ощадний Банк України», суб`єкт оскарження - Головний державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Балінська (Чекерська) Лариса Валеріївна, заінтересована особа (боржник) ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вжити заходів в межах виконавчого провадження ВП №47681074,-

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2023 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі АТ «Державний ощадний банк України») звернулось до суду із скаргою, в якій просить:
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження BП №47681074 від 27.03.2023;
- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №447681074 від 27.03.2023, яка винесена головним державним виконавцем Білгород-Дністровського відлілу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерською Ларисою Валеріївною;
- зобов`язати головного державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерську Ларису Валеріївну вжити всіх заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» в межах виконавчого провадження ВП №47681074.
В обґрунтування скарги зазначено, що на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП №47681074 з виконання виконавчого листа №2-2699/10 Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.01.2011, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 191 259,37 грн.
Виконавче провадження ВП №47681074 знаходилось у провадженні головного державного виконавця Відділу Чекерської Лариси Валеріївни.
За вказаним виконавчим провадженням боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
29 травня 2015 року державним виконавцем Відділу винесено постанову ВП №47681074 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2699/10 Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
Надалі, головним державним виконавцем відділу Чекерською Л. В, на підставі повідомлення ГУ ПФУ в Одеській області від 12.10.2022 за вих. №1500-0502-5/105605 встановлено, що стягнення з пенсії ОСОБА_1 припинено, у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 боржника, про що складено актовий запис про смерть за №19948 від 21.10.2021.
У зв`язку з чим, головним державним виконавцем відділу Чекерською Л. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №47681074 від 27.03.2023 підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Представник скаржника вважає, що вказана постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною, незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси стягувача, а отже підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник скаржника АТ «Державний Ощадний Банк України» - Шидерова Н. С. скаргу підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити.
В судовому засіданні головний державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Балінська (Чекерська) Лариса Валеріївна заперечувала проти задоволення зазначеної вище скарги у повному обсязі, оскільки положення п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не зобов`язують державного виконавця здійснювати пошук спадкоємців померлого. Окрім того, права скаржника як стягувача оскаржуваною постановою про закриття виконавчого провадження ніяким чином не порушуються, адже у представника АТ «Державний Ощадний Банк України» відсутні будь-які перешкоди самостійно звернутись до нотаріальної контори для встановлення кола спадкоємців померлого боржника ОСОБА_1 ..
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні скарги АТ «Державний Ощадний Банк України», суб`єкт оскарження - Головний державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Балінська (Чекерська) Лариса Валеріївна, заінтересована особа (боржник) ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вжити заходів в межах виконавчого провадження ВП №47681074.
Не погодившись із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2023 рокута ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Головний державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Балінська (Чекерська) Л. В. в судове засідання до апеляційного суду не з`явилась про розгляд справи повідомлена належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про отримання судової повістки-повідомлення (а.с. 188).
Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
 
Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.
11 червня 2026 року в судове засідання для проголошення повного тексту судового рішення, учасники справи не з`явились.
Заслухавши суддю-доповідача та представника АТ «Державний ощадний банк України» - Шидерову Н. С., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини 2 статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. 
Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП №47681074 з виконання виконавчого листа №2-2699/10 Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.01.2011, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 191 259,37 грн.
Виконавче провадження ВП №47681074 знаходилось у провадженні головного державного виконавця Відділу Чекерської Лариси Валеріївни.
За вказаним виконавчим провадженням боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
29 травня 2015 року державним виконавцем Відділу винесено постанову ВП №47681074 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2699/10 Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
04 червня 2015 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 19 125,94 грн.
04 червня 2015 року у зв?язку з тим, що у відділі вже відкрито декілька виконавчих провадження відносно ОСОБА_1 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ЗВП №53782570.
В процесі проведених виконавчих дій встановлено, що боржник отримує доходи у вигляді пенсії в УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області, у зв?язку з чим відповідну постанову про стягнення з доходів боржника направлено до УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області в розмірі 20% до погашення боргу в межах виконавчого провадження, що перебуває у зведеному виконавчому провадженні ЗВП №53782570, а саме в межах ВП №46699412.
Надалі, головним державним виконавцем відділу Чекерською Л. В, на підставі повідомлення ГУ ПФУ в Одеській області від 12.10.2022 за вих. №1500-0502-5/105605 встановлено, що стягнення з пенсії ОСОБА_1 припинено, у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 боржника, про що складено актовий запис про смерть за №19948 від 21.10.2021.
В процесі проведених виконавчих дій з пенсії боржника стягнуто боргу 22 645,48 грн, залишок боргу складає 168 613,89 грн. Також стягнуто виконавчий збір 2 025,31 грн, залишок нестягнутого виконавчого збору складає 171 00,63 грн.
У зв`язку з чим, головним державним виконавцем відділу Чекерською Л. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №47681074 від 27.03.2023 підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
В скарзі представник заявника зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною, незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси стягувача, а отже підлягає скасуванню, зазначивши, що виконавець встановивши на підставі відповідних доказхів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцем та надалі за заявою сторони звернутись до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.
Відмовляючи в задоволенні скарги АТ «Державний ощадний банк України»суд першої інстанції зазначив, що посилання щодо обов`язку з`ясовувати питання щодо кола спадкоємців (правонаступників), зокрема тих, хто прийняв спадщину фактично проживаючи зі спадкодавцем (на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України) є необґрунтованим, так як згідно п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Тобто, якщо боржник не юридична особа, яку припинено та виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, а фізична особа, як в даному випадку, яка померла чи яку оголошено померлим або визнано безвісно відсутнім, то виконавче провадження підлягає закінченню в порядку п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» без пошуку спадкоємців.
Суд прийняв до уваги доводи головного державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Балінської (Чекерської) Л. В. що ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Норми ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» передбачають іншу процедуру заміни вибулої сторони виконавчого провадження у випадку смерті боржника, а саме, за наявності обставин та підтверджуючих документів державний виконавець може замінити сторону у виконавчому провадженні згідно рішення суду про заміну вибулої сторони її правонаступником.
Суд роз`яснив представнику скаржника АТ «Державний Ощадний Банк України», звернутися в приватному порядку із заявою до нотаріальної контори чи приватного нотаріуса про відкриття спадщини, як це передбачено ст. 1221 ЦК України (місце відкриття спадщини), так як згідно даної норми місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів.
Однак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
У частині 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно із прецедентною практикою ЄСПЛ право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.
Згідно із частинами 1-2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У пункті 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).
У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (частина 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржені рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржені рішення, дії чи бездіяльність прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до положень статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особи).
Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною 5 статті 15 цього Закону (пункт 5 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника (пункт 3 частини 1 статті 39 Закону про виконавче провадження).
Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження») слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №523/2357/20 (провадження №14-11цс22)).
У разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/617/17 (провадження №12-48гс20), від 11.10.2023 у справі №523/2357/20 (провадження №14-11цс22)).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина 1 статті 1281 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина 1 статті 1282 ЦК України).
Такі висновки Велика Палата Верховного Суду висловила в пункті 57 постанови від 17.04.2018 у справі №522/407/15-ц (провадження №14-53цс18), пункті 67 постанови від 13.03.2019 у справі №520/7281/15-ц (провадження №14-49цс19).
Отже, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, тому правовідносини у справі допускають правонаступництво.
Оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, у виконавця не було підстав для закінчення виконавчого провадження через смерть боржника, він зобов`язаний був зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників.
Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.
Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.
Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.
Предметом скарги на дії та рішення державного виконавця у цій справі є законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку зі смертю боржника.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 29.05.2015 про відкриття виконавчого провадження відкрито виконавче провадження №47681074 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.
Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №47681074 від 27 березня 2023 року провадження в справі закінчено за п. 3. ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на підставі повідомлення ГУ ПФУ в Одеській області від 12.10.2022 за вих. №1500-0502-5/105605 встановлено, що стягнення з пенсії ОСОБА_1 припинено, у зв?язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 боржника, про що складено актовий запис про смерть за №19948 від 21.10.2021.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки державний виконавець в порушення обов`язку, встановленого ст. ст. 15, 18 Закону України «Про виконавче провадження» та 12, 13 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, не вжила достатніх заходів для отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження - боржника - його спадкоємцями та передчасно закінчила виконавче провадження, у зв`язку із смертю боржника, а тому скарга АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в частині визнання дій неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про зобов`язання головного державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерську Ларису Валеріївну вжити всіх заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» в межах виконавчого провадження ВП №47681074, то вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. ст. 15, 18 Закону України «Про виконавче провадження» та 12, 13 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 є обов`язком державного виконавця.
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, не враховано актуальну практику Верховного Суду, тому ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення скарги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання дій неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вжити заходів в межах виконавчого провадження ВП №47681074.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», в інтересах якого діє адвокат Шидерова Наталя Сергіївназадовольнити частково.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2023 року скасувати та ухвалити постанову, якою скаргу Акціонерного Товариства «Державний Ощадний Банк України», суб`єкт оскарження - Головний державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Балінська (Чекерська) Лариса Валеріївна, заінтересована особа (боржник) ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вжити заходів в межах виконавчого провадження ВП №47681074 – задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження BП №47681074 від 27.03.2023.
Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №447681074 від 27.03.2023, яка винесена головним державним виконавцем Білгород-Дністровського відлілу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чекерською Ларисою Валеріївною.
В решті вимоги скарги залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повний текст судового рішення складено: 11 червня 2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький 

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда