Суддя ОСОБА_1 

Справа № 644/2736/26 
Провадження № 1-кп/644/678/26 
11.05.2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 травня 2026 р. м.Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 , 
з участю секретаря - ОСОБА_2 
за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
потерпілої – ОСОБА_5 
законного представника потерпілої- ОСОБА_6 
педагога- ОСОБА_7 
обвинуваченого- ОСОБА_8 
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеним до ЄРДР за №12026221180000288 від 05.03.2026 року за обвинуваченням: 
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, холостого, військовослужбовця за мобілізацією на посаді водія-радіотелефоніста 3 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 
-11.08.2016 р. апеляційним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4ст.70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 20.06.2018 року умовно-достроково на 8 міс. 16 днів;
- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 з грудня 2025 року по 04.03.2026 року перебуваючи з неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі за місцем мешкання останньої АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на статеві зносини з ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що вона не досягла шістнадцятирічного віку та незважаючи на це, за взаємною згодою останньої, без зстосування фізичного чи психічного насильства, а також погроз застосування такого насильства, неодноразово вступав з нею в статеві зносини, а саме вчиняв дії сексуального характеру, повязані з вагінальним проникненням своїми геніталіями в тіло потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений фактично не визнав себе винним, та не заперечуючи своїх дій сексуального характеру у вказаний період часу та при вказаних обставинах за взаємною згодою з потерпілою ОСОБА_5 вказує на те, що не знав, що потерпіла не досягла шістнадцятирічного віку і думав, що їй сімнадцять років. Пояснив, що познайомився з ОСОБА_5 десь у 2023 році за її місцем проживання в кампанії спільних друзів і при знайомстві вона повідомила, що їй 16 років. Після цього спілкувалися нечасто, а в листопаді 2025 року почали зустрічатися і в грудні 2025 року він залишився проживати у неї в кімнаті, де вступав з нею в статеві зносини за взаємною згодою.
В подальшому, після допиту потерпілої та свідків підтвердив, що дійсно знав про вік потерпілої, наразі бажає з нею утворити сім`ю.
Крім визнання своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні винуватість обвинуваченого підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
-показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що в 2023 році в січні познайомилася з ОСОБА_8 за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 в кампанії спільних друзів. Дійсно спочатку вона сказала обвинуваченому, що їй 16 років, однак в ході подальшого спілкування на протязі трьох років вона розповідала йому скільки їй років, де вона навчається. Про її вік обвинуваченому було достеменно відомо як з її слів так і зі слів друзів та знайомих, які про це говорили обвинуваченому. В грудні 2025 році обвинувачений залишився ночувати в її кімнаті і в них відбувся статевий акт за взаємною згодою. Вона повідомляла обвинуваченому, що їй 14 років і вона закінчує 9-й клас. З того часу вони проживають разом в її кімнаті і мали неодноразові статеві зносини за взаємною згодою. В поліцію повідомила її сестра, з якою в них відбувся конфлікт щодо ОСОБА_8 
-показаннями свідка ОСОБА_9 , сусідки ОСОБА_5 , яка повідомила, що приблизно півроку ОСОБА_8 проживає разом з ОСОБА_5 , якій виповнилось 15 років. Про її вік йому було відомо, однак вони , на її погляд, кохають один одного і тому вирішили жити однією сім`єю.
-відомостями, які містяться в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 10.03.2026 року та відтворенням відеозапису слідчого експерименту в судовому засіданні ;
-висновком судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_5 №09-317/2026 від 09.03.2026 року, згідно з висновками якої у неповнолітньої дитини ОСОБА_5 встановлено порушення цілісності дівочої пліви у вигляді одного розриву, давність утворення якого становить понад два тижні до моменту огляду- 06.03.2026 року
Таким чином, оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і кваліфікує його дії за ст..155 ч.1 КК України – тобто вчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий за корисливі злочини та злочин, пов`язаний з незаконним оборотом наркотичних речовин, частина з яких погашена, але строк погашення судимості за вироком Апеляційного суду Харківської області вчиненням нового злочину була перервана. Обвинувачений холостий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, надав довідку та копію військового квитка станом на червень 2025 року про проходження військової служби за мобілізацією. Зазначив, що з грудня 2025 року не проходить військову службу з дозволу командування.
Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Виступаючи в судових дебатах за результатами судового розгляду прокурор не підтримав свій висновок, викладений в обвинувальному акті про наявність пом`якшуючої обставини як щире каяття у обвинуваченого. 
ВС роз`яснив, що щире каяття – це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Обвинувачений не визнавав своєї вини, змінив свою позицію тільки під впливом викриваючих його доказів в ході судового розгляду, не дав критичної оцінки своїм протиправним діям і осуду. 
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд вважає рецидив злочину.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Суд зазначає, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення посягає на статеву свободу і статеву недоторканість неповнолітньоїпотерпілої особи та характеризується виключною аморальністю та цинічністю дій винного. Обвинувачений вчинив злочинні дії, користуючись довірою потерпілої, усвідомлюючи та використовуючи її вік та вразливий стан, а також усвідомлюючи настання негативних наслідків своїх дій.
Крім того, судом береться до уваги те, що суспільна небезпека злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи визначається не лише посяганням на статеву свободу або статеву недоторканість особи, а й заподіянням шкоди іншим суспільним відносинам та соціальним цінностям - нормальному фізичному й психічному розвитку дітей і підлітків, здоров`ю, честі і гідності особи. Вказані злочини становлять собою велику суспільну небезпеку, оскільки заподіюють глибоку психічну травму дитині та її близьким, можуть завдавати серйозної шкоди здоров`ю дитини, яка лише розпочинає своє життя.
Таким чином, хоча вказане кримінальне правопорушення і не є тяжким, однак має підвищену суспільну небезпеку, враховуючі дані про особу обвинуваченого, відносно якого відсутні докази, що він на протязі тривалого часу проходить військову службу або займається іншою суспільно корисною працею, враховуючи відсутність пом`якшуючих його покарання обставин та наявність обтяжуючої обставини, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення даного кримінального правопорушення та поведінку обвинуваченого після цього, не дивлячись на думку потерпілої та її законного представника, які мають надію на те, що обвинувачений створить з потерпілою сім`ю і тому просять суворо не карати його, суд вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст..155 ч.1 КК України буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових злочинів.
Цей захід примусу, на думку суду, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, а інших осіб буде стримувати від вчинення аналогічних злочинів.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався, клопотання прокурором не заявлялось.
Судові витрати, речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.155ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 ( два) роки 6 місяців.
Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд, а обвинуваченим- в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1