Справа № 349/1317/25 
Провадження № 22-ц/4808/912/26
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Баркова В. М.,
суддів:  Василишин Л. В., 
Максюта І. О.,
секретар  Петрів Д. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2026 року у складі судді Рибій М. Г., ухвалене у м. Рогатин Івано-Франківської області, у справі за позовом ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , ФОП « ОСОБА_2 » про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» пред`явило до ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 позов визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 17 листопада 2014 року між ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, за яким ОСОБА_1 передав в оренду на сім років земельну ділянку площею 1,1828 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0290.
В подальшому, 19 липня 2018 року ОСОБА_1 , ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» та ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 17 листопада 2014 року, за умовами якого було замінено орендаря з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» на ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» та продовжено строк дії договору оренди на сім років з дати підписання додаткової угоди. Семирічний строк договору оренди землі сплив 19 липня 2025 року.
Для реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі, однак, ОСОБА_1 будь-якої відповіді на лист не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме в місячний строк з моменту отримання листа не заперечив щодо продовження договору на новий строк.
Вважаючи поновленим договір оренди землі на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач продовжив користуватися земельною ділянкою. Однак, позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 уклав 21 липня 2025 року договір оренди землі, яка знаходилася в оренді у Позивача, з ФОП ОСОБА_2 .
Посилаючись на те, що позивач належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, а тому він має право на поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», позивач просив визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 06 червня 2025 року до договору оренди землі № б/н від 17 листопада 2014 року, укладеного між ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» та ОСОБА_1 , визнати відсутнім у ФОП ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки площею 1,1828 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0290, яка розташована на території Рогатинської міської ради, номер запису про інше речове право 60833179 , а також скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 1,1828 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0290.
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2026 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
У апеляційній скарзі на зазначене рішення суду представник позивача ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», посилаючись на його незаконність, недоведеність обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що 13 травня 2025 року ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» було вручено лист-повідомлення №0290, яким ОСОБА_1 повідомив про відсутність наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази направлення ОСОБА_1 на адресу позивача своїх заперечень стосовно продовження договірних орендних правовідносин, зокрема і самого повідомлення № 0290 в редакції, яка знаходиться в матеріалах даної справи. 
При цьому зазначає, що відсутність в матеріалах даної справи опису вкладення унеможливлює ідентифікацію вкладення та вмісту конверта, яке могло бути відправлено ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття».
Представник ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» звертає увагу суду на те, що наявні в матеріалах справи лист-повідомлення № 0290 та поштового відправлення ф.119 відправлення не можуть підтверджувати направлення ОСОБА_1 позивачеві саме своїх заперечень на продовження договірних відносин, оскільки зазначення вмісту та змісту поштового відправлення ф. 119 не містить.
На думку представника скаржника, лист-повідомлення № 0290 не може бути належним та допустимим доказом у даній справі, адже ОСОБА_1 його було надано суду першої інстанції без належного обґрунтування причин пропуску строків та порядку визначених ст. 83 ЦПК та без надсилання копії такого доказу іншим учасникам справи. Крім того, у ОСОБА_1 були всі процесуальні можливості надати даний доказ, в межах строків та порядку визначених ЦПК
Також представник позивача вважає, що суд першої інстанції поставив реалізацію переважного права у залежність від суб`єктивного бажання орендодавця, що суперечить змісту ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та принципу правової визначеності.
Поза увагою суду першої інстанції залишилось й те, що законом визначено алгоритм реалізації орендарем свого переважного права на продовження орендних правовідносин, який чітко визначає, що відповіді орендодавця має передувати звернення до нього орендаря. Орендодавець має надати свої заперечення в місячний строк після отримання листа – повідомлення про свій намір скористатись переважним правом на продовження орендних правовідносин. Стаття 33 ЗУ «Про оренду землі» не передбачає завчасних заперечень на продовження орендних правовідносин.
Натомість відповідач ОСОБА_1 взагалі не розглянув пропозицію позивача на укладення договору оренди на новий строк, не провів з ним жодних переговорів, не повідомив товариство про умови, на яких він готовий продовжувати орендні відносини зі скаржником та навіть не спробував ініціювати та досягти з ним домовленості, або визначити свої умови, на яких він готовий продовжити орендні правовідносини.
Відповідачі ОСОБА_1 та ФОП « ОСОБА_2 » правом подачі відзиву на апеляційну скаргу передставнкика ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» не скористалися, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляли. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Представник ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення – без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Агрокомпаінія Прикарпаття» необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції вищезазначеним вимогам відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», суд першої інстанції прийшов до висновків про відсутність підстав для поновлення договору оренди землі відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки відповідач ОСОБА_1 , як власник орендованої відповідачем земельної ділянки, заперечив у поновленні договору оренди землі, а позивач не надав доказів продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,1828 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0290, що підтверджується копіями Державного акта на право приватної власності на землю від 13 червня 2002 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 серпня 2015 року (а.с. 17, 20-21).
Копіями договору оренди землі від 17 листопада 2014 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 28 серпня 2015 року підтверджується, що ОСОБА_1 передав ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» в оренду на сім років земельну ділянку площею 1,1828 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0290. Пунктом 8 цього договору визначено, що: «Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ні за 2 (два) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію» (а.с. 15-16).
19 липня 2018 року ОСОБА_1 , ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» та ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 17 листопада 2014 року, що підтверджується копією цієї угоди (а.с. 11).
Згідно з додатковою угодою було замінено орендаря з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» на ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» та продовжено строк дії договору оренди на сім років з дати підписання додаткової угоди.
В пункті 4.4 додаткової угоди зазначено, що: «… встановити термін (строк) в 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії договору оренди для надіслання орендарем повідомлення орендодавцю про намір продовжити дію договору оренди на підставі свого переважного права».
Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 20 вересня 2018 року підтверджується реєстрація права оренди земельної ділянки 27 серпня 2015 року, орендарем зазначено ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», строк дії речового права – до 19 липня 2025 року.
Також встановлено, що 10 червня 2025 року ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі, до якого додало два примірники додаткової угоди. Ця обставина підтверджується чеком від 10 червня 2025 року, списком № 4951 згрупованих відправлень, описом вкладення у цінний лист від 10 червня 2025 року, інформацією про статус відстеження із сайту Укрпошти станом на 09 жовтня 2025 року (а.с.22-25, 27).
Згідно з інформацією про статус відстеження відправлення прибуло до відділення в м. Рогатині 13 червня 2025 року і 27 червня 2025 року було повернуто відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання.
Оскільки невручення поштового відправлення ОСОБА_1 не залежало від ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», обов`язок з повідомлення у визначений строк про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» виконало.
Водночас 13 травня 2025 року ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» було вручено лист-повідомлення № 0290 ОСОБА_1 про те, що він не має наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки площею 1,1828 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0290, термін дії якого закінчується 19 липня 2025 року, що підтверджується копіями цього листа-повідомлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з підписом представника ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» про його отримання (а.с. 71, 72).
Копією інформаційної довідки від 07 жовтня 2025 року підтверджується, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про реєстрацію 21 липня 2025 року за ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки площею 1,1828 га на підставі договору оренди землі від 21 липня 2025 року, укладеного з ОСОБА_1 .
Копією договору від 21 липня 2025 року підтверджується обставина передання ОСОБА_1 в оренду ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1,1828 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0290, на строк двадцять років (а.с 46).
Статтею 126-1 ЗК України визначений порядок поновлення договорів оренди землі.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час укладення договору оренди землі по закінченню строку, на який укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Частиною 1 ст. 777 ЦК України передбачено, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.
Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором,- в розумний строк.
Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.
Отже, умовами реалізації орендарем свого переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк є повідомлення у визначений строк орендарем орендодавцю про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та відсутність заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі.
Реалізація переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.
Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) та № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20), а також у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 605/653/18 (провадження № 61-141св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 605/658/18 (провадження № 61-189св20) та від 19 травня 2021 року у справі № 605/661/18 (провадження № 61-127св20), в яких зазначено, що виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах; переважне право орендаря буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб. Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 січня 2020 року у справі № 379/1354/18 (провадження № 61-17309св19); від 25 березня 2020 року у справі № 379/1439/18 (провадження № 61-1715св20); від 06 квітня 2020 року у справі № 378/382/18 (провадження № 61-2684св19), від 20 серпня 2020 року у справі № 325/1951/19 (провадження № 61-7876св20), від 15 лютого 2023 року у справі № 399/295/11 (провадження № 61-13035св22), від 15 травня 2023 року у справа № 693/137/22 (провадження № 61-1217св23).
Право орендаря на поновлення договору оренди землі не є абсолютним, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря не порушено. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2019 року (справа № 625/166/18), 01 серпня 2019 року (справа № 615/593/18).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У частині першій статті 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі , зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Цей закон є спеціальним у цих правовідносинах, його положення підлягають застосуванню і в поєднанні із загальними нормами цивільного законодавства України щодо свободи договору забезпечують право орендодавця на вільне розпорядження своєю власністю і створюють справедливий баланс для учасників договору.
Так, між сторонами існували орендні правовідносини, строк яких закінчився 19 липня 2025 року. Позивач справді звернувся до орендодавця із листом-повідомленням про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі. Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, ще до отримання такого повідомлення орендодавець ОСОБА_1 висловив чітке та однозначне заперечення щодо поновлення договору оренди, що підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема листом-повідомленням № 0290, факт вручення якого позивачу доведений належними доказами. Доводи апелянта про відсутність опису вкладення до поштового відправлення є безпідставними, оскільки його відсутність не спростовує факту направлення ОСОБА_1 та отримання ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» листа-повідомлення від 10 травня 2025 року і не ставить під сумнів його зміст, який встановлений судом на підставі сукупності інших належних та допустимих доказів.
Відповідач ОСОБА_1 висловив своє небажання продовжувати договірні відносини з позивачем ще до закінчення строку договору оренди, що свідчить про відсутність його згоди на його поновлення. Відтак, наявність заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди виключає можливість поновлення такого договору як у порядку реалізації переважного права орендаря, так і в порядку «мовчазної згоди», передбаченому ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (чинної на час виникнення спірних правовідносин).
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував правові висновки Верховного Суду відповідно до яких наявність заперечень орендодавця виключає можливість поновлення договору оренди землі в порядку ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а переважне право орендаря не є абсолютним.
Посилання апелянта на частину 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) є безпідставними, оскільки застосування зазначеної норми можливе виключно за умови відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі як протягом строку його дії, так і протягом одного місяця після його закінчення. У спірних правовідносинах встановлено, що орендодавець висловив заперечення проти поновлення договору оренди завчасно, і такі заперечення не відкликані та залишалися чинними на момент спливу строку договору, що виключає можливість застосування вказаної норми.
Те що орендодавець направив заперечення щодо поновлення договору оренди до отримання листа-повідомлення орендаря, не впливає на його юридичну силу, оскільки стаття 33 Закону України «Про оренду землі» не ставить право орендодавця на відмову у поновленні договору в залежність від послідовності обміну повідомленнями між сторонами. Вирішальним є належним чином виражене волевиявлення орендодавця про небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки. Якщо таке волевиявлення не відкликане ним, воно є дійсним на день закінчення строку договору.
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідно до принципу свободи договору орендодавець має право відмовитися від продовження договірних відносин.
Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, тому оскаржуване судове рішення необхідно залишити без змін.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» – залишити без задоволення.
Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 25 травня 2026 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта