Справа № 486/689/26
Провадження № 2/486/1099/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовна заява обґрунтована тим, що 20.07.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №20.07.2025-100000651 в електронній формі шляхом підписання заявки до договору. Позичальником 20.07.2025 електронним цифровим підписом пропозицією про укладення кредитного договору (оферти), заявкою на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000, 00 грн., а отже акцептовано умови договору. Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору №20.07.2025-100000651 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. За п.3.1. Договору, кредитор зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до умов даного договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн., строком на 217 днів. Відповідно до даного договору, останній отримав кредит у розмірі 6000, 00 грн., за фіксованою незмінною процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом; «Економ» у розмірі 0,5% за 1(один) користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується «Стандарт». Комісія, пов`язана з надання кредиту – 9% від суми кредиту в розмірі 540 грн. та комісія за обслуговування кредиту – 540 грн. Позивач надав відповідачу кредит на умовах його строковості, платності і поворотності шляхом перерахування коштів на банківський рахунок споживача. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 19920 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000, 00 грн., по процентам в розмірі 9300,00 грн., комісії, пов`язаної з наданням кредиту 540 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 1080 грн., відсотків, неустойки в розмірі 3000,00 грн., чим порушив права та інтереси позивача. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. 
Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.04.2026 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 18.05.2026 відкладено розгляд справи за клопотання відповідача на 17.06.2026 з повідомленням учасників судового процесу.
У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий Центр» не з`явився, в позовній заяві просив суд про розгляд справи без його участі.
В судовому засідання відповідач позовні вимоги визнав частково в частині заборгованості за тілом кредиту та відсоткам, в іншій частині заперечував.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та заперечень,дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 20.07.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) предметом якого є надання кредиту позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Реквізити для перерахування позичальнику коштів: 4441-11ХХ-ХХХХ-4861.
Також 20.07.2025 року відповідач підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii, згідно ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». В цій заяві остання підтвердила, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору №20.07.2025-100000651 від 20.07.2025, з яким попередньо ознайомився. За умовами вказаними в цій заявці ОСОБА_1 погодився на отримання кредитних коштів на таких умовах: сума кредиту 6000 грн.; строк, на який надається кредит 217 днів; ставка 1% день користування кредитом яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом; «Економ» у розмірі 0,5% за 1(один) користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується «Стандарт». Комісія, пов`язана з надання кредиту – 9% від суми кредиту в розмірі 540 грн. та комісія за обслуговування кредиту – 540 грн. 
Відповідно до договору №20.07.2025-100000651 від 20.07.2025 року про споживчий кредит укладений між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 , останній зобов`язався повернути кредитні кошти до 21.02.2026 року. 
Підписання договору №20.07.2025-100000651 від 20.07.2025 про надання кредиту здійснено електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора Е659 (20.07.2025) відповідно до умов цього договору.
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, розмір та порядок сплати відсотків, а також умови повернення кредитних коштів.
Відповідно до довідки №1-2603 від 26.03.2026, згідно з Договором про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», ТОВ «Споживчий Центр» 20.07.2025 року перерахувало кредитні кошти у розмірі 6000, 00 грн. на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 , з призначенням «видача за договором кредиту №20.07.2025-100000651 від 20.07.2025.
Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем про стан заборгованості за кредитним договором №20.07.2025-100000651 від 20.07.2025 року, у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 19920 грн., з яких: 6000 грн. сума основного боргу/ тілу кредиту; 9300 грн. сума процентів, 540 грн. комісії з надання кредиту, 1080 грн. комісія за обслуговування, 3000 грн. сума неустойки.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до абз.2 ч.2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що ТОВ «Споживчий Центр» виконало умови договору укладеного з ОСОБА_1 та надало відповідачу у користування кредитні кошти шляхом зарахування суми кредиту у розмірі 6000 грн. на рахунок відповідача, а відповідач отримав у користування вказані кошти, та користувався ними, що підтверджується довідкою переказу коштів, 
Водночас, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором №20.07.2025-100000651 від 20.07.2025, яка розрахована відповідачем станом на дату звернення до суду та становить 19920 грн., з яких: 6000 грн. тіло кредиту; 9300 грн. проценти; 540 грн. комісія; 1080 грн. додаткова комісія за обслуговування; 3000 неустойка.
Дослідивши вказаний розрахунок та графік платежів кредиту в межах строку кредитування (з 20.07.2025 по 21.02.2026), які відповідачем не спростовано, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6000,00 грн., процентами у розмірі 9300 грн.
Також аналізуючи умови до договору №20.07.2025-100000651 від 20.07.2025, суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням того, що укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачемдоговором передбачено нарахування вказаного виду комісії. При підписанні кредитного договору відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з умовою даного договору.
Тому заборгованість у розмірі 540 грн. за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, підлягає стягненню з відповідача.
Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне.
Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Правилами частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальними витратами за споживчим кредитом, є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання послуг, пов`язаних з обслуговуванням кредиту, зазначених договорі є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).
За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 1080,00 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за комісією, пов`язаною з обслуговуванням кредиту, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Позивач також просить стягнути з відповідача заборгованості за неустойкою в розмірі 3000,00 грн.
Так як, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами) в Україні впроваджено та в подальшому неодноразово продовжено воєнний стан. На час розгляду справи правовий режим воєнного стану на території України не скасований.
Приймаючи до уваги те, що кредитний договір укладено в період дії в Україні воєнного стану, а отже і заборгованість за неустойкою в сумі 3000,00 грн. нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. - заборгованості за неустойкою до задоволення не підлягає.
Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №20.07.2025-100000651 від 20.07.2025 про надання кредиту у розмірі 15840 грн., яка складається з основного боргу 6000 грн., процентів 9300 грн., комісії за надання кредиту 540 грн.
Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову 79,5 %) з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2 116,6 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А) заборгованість за кредитним договором №20.07.2025-100000651 від 20.07.2025 у розмірі 15840 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, з яких: 6000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9300 грн. заборгованість за відсотками, 540 грн. заборгованість за надання комісії.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А) 2116 (дві тисячі сто шістнадцять) гривень 60 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 17.06.2026.

Суддя О.О. Волощук