Справа №295/16700/25
Категорія 38
2/295/155/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
12.05.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі 
Головуючої судді Воробйової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2034142795 від 12.10.2020 у розмірі 15 621,53 грн.
В обґрунтування вимог вказано, що 12.10.2020 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2034142795. Відповідно до умов кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором.Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України щодо виконання договірних відносин. Внаслідок чого, 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, згідно з яким АТ «ОТП Банк» відступив на користь ТОВ «Брайт інвестмент» права вимоги за кредитним договором №2034142795 від 12.10.2020, продукт (POS), укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно з договором факторингу, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Брайт інвестмент» є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 15 621,53 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту - 15 618,11 грн, заборгованість по відсотках - 3,42 грн, заборгованість по комісії – 0 грн.
Ухвалою суду від 08.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у позові розгляд справи просить проводити без участі представника позивача та вказує, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною 1 ст.280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності усіх умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.211, 280 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення, про що винесено відповідну протокольну ухвалу суду.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Положеннями частин 1, 2 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що 12.10.2020 між АТ «ОТП-банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2034142795, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 18737,00 грн на придбання товару у продавця у сумі 18247,00 грн та сплату додаткових послуг банку у сумі 490,00 грн, дата остаточного повернення кредиту – 12.10.2022, з фіксованою процентною ставкою 0,01% річних (а.с. 10).
12.10.2020 ОСОБА_1 підписав також паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку (0,01% річних, що діє протягом пільгового періоду, 5% процента ставка, що діє після закінчення пільгового періоду), порядок погашення кредиту та інші умови (а.с. 11).
Виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором №2034142795 від 12.10.2020, а саме перерахування коштів на рахунок продавця у сумі 18247,00 грн, підтверджується специфікацією до кредитного договору та чеком ТОВ «Комфі трейд (а.с. 16-17). 
На підтвердження виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором №2034142795 від 12.10.2020 також надано виписку по особовим рахункам ОСОБА_1 (а.с. 18-19).
Таким чином, судом встановлено, що між АТ «ОТП Банк» та відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за користування кредитом, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту.
Згідно з розрахунком заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 15 621,53 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту - 15 618,11 грн, заборгованість по відсотках - 3,42 грн (а.с. 29).
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти, порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, тобто допустив неналежне виконання грошового зобов`язання.
24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за №265, відповідно до умов якого, АТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «Брайт інвестмент» приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості (а.с. 20-24).
Згідно з витягом з додатку №1 до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, до ТОВ «Брайт інвестмент» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2034142795 від 12.10.2020 на суму 15 621,53 грн (а.с. 27).
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З урахуванням викладеного, на підставі ст.512, 514 ЦК України, до ТОВ «Брайт інвестмент» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №2034142795 від 12.10.2020 на суму 15 621,53 грн.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання умов договору, а відтак наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в межах заявлених позивачем вимог в загальному розмірі 15 621,53 грн. 
Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з правилами пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представником позивача надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги №43115064 від 01.07.2025, копію додаткової угоди №2034142795 від 17.11.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги №43115064 від 01.07.2025, акт про надання правової допомоги №2034142795 від 17.11.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро, від 17.11.2025, платіжну інструкцію №3258 від 19.11.2025, з яких вбачається, що на оплату послуг адвоката позивач поніс витрати у сумі 5000,00 грн.
Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати з надання професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволений повністю, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 353, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» заборгованість за кредитним договором №2034142795 від 12.10.2020 у розмірі 15 621,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. 

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9, код ЄДРПОУ 43115064).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено 21.05.2026.

Суддя Т.А. Воробйова