БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07541, вул. Шевченків шлях, 30-А, м. Березань, Київська обл.

№ провадження 3/356/114/26 
Справа № 356/274/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2026 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 3 ст. 130 КУпАП
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 614097 від 13.03.2026 водій ОСОБА_1 о 16 годині 05 хвилин 13.03.2026 в м. Березань Київської області, по вул. Героїв небесної Сотні, 52, керував транспортним засобом ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився на нагрудну бодікамер поліцейського. 
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП за всіма наявними в матеріалах справи засобами зв`язку, в тому числі, телефоном, та останньому повідомлені наслідки неявки в судове засідання на виклик суду, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується відповідною телефонограмою, а також мав змогу ознайомитись з інформацією про справу на офіційній сторінці вебсайту судової влади України за посиланням: https://be.ko.court.gov.ua/sud1002/, що знаходиться у вільному доступі, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.18,19-24,26-27,29-32).
Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності ОСОБА_1 , в порядку ст. 256 КУпАП йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Березанському міському суду Київської області; від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився, що засвідчено підписами поліцейського (а.с.1). 
Отже, ОСОБА_1 , як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, з 13.03.2026 був обізнаний із складанням протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та щонайменше з 30.03.2026 йому було достеменно відомо про наявність судового провадження відносно нього в суді, відтак, мав достатньо часу для висловлення своєї позиції по суті порушення, в тому числі, засобами електронної комунікації.
Разом з тим, ОСОБА_1 в судові засідання не розгляд справи повторно не з`являвся, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав, з розумним інтервалом часу станом здійснення судового провадження у його справі не цікавився. 
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Окрім цього, у справі «Каракуця проти України» (заява № 18986/06; п. 57) Європейський суд з прав людини зазначив, що це обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)
На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05.02.2004 року). 
Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як вебсторінка суду (рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16).
Отже, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України» (заява №3572/03) національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
У справі «Антоненков проти України» Суд наголосив, що розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника («Антоненков та інші проти України», заява № 14183/02, § 41, «N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).
Розумним вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи вказане, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно яких при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та додані до них докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 
Так, частиною 1 статті 130 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до положень частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 (далі – ПДР). 
Згідно з п.п. 1.3, 1.9 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пунктом 2.5 ПДР визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського. 
За змістом ч. 1 ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
За ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, з системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності для того підстав є обов`язком водія, а не його правом.
При цьому, відмова від проходження відповідного огляду утворює склад адміністративного правопорушення, ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Враховуючи вказане, вина ОСОБА_1 у вчиненому за наведених вище обставин підтверджується сукупністю наданих суду доказів, що повністю узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх достовірності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 614097 від 13.03.2026 (а.с.1), рапортом поліцейського з РПП СПД № 1 ВП № 1 Броварського РУП ГУ НП в Київській області Брушневського А., згідно з яким під час перебування на добовому чергуванні 13.03.2026 ним спільно з старшим лейтенантом ОСОБА_2 в м. Березань, по вул. Героїв Небесної Сотні за порушення ПДР був зупинений автомобіль ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході спілкування з водієм в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода; під час перевірки по ІПНП встановлено, що водій 14.10.2025 позбавлений права керування на 3 роки за ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с.7), направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1  до КНП «БМЛ БМР» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.03.2026, згідно з яким виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка (хитка) хода, почервоніння очей; від огляду категорично відмовився (а.с.3), довідкою КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради» від 13.03.2026, згідно з якою в приймальне відділення КНП «БМЛ БМР» був доставлений ОСОБА_1 , від обстеження та алкотесту відмовився, поводив себе агресивно (а.с.2), поясненнями ОСОБА_3 (а.с.12), фотоматеріалами (а.с.13).
Постановою Баришівського районного суду Київської області від 14.10.2025 у справі № 355/1363/25, що набрала законної сили 25.10.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки (а.с.10).
Окрім того, як зазначено у вказаній вище постанові, а також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного вебпорталу "Судова влада України" за посиланням: https://court.gov.ua/fair/, що є відкритими та загальнодоступними, постановою Баришівського районного суду Київської області від 13.03.2025 у справі № 355/66/25, що набрала законної сили 24.03.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч.1 ст. 122-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення з урахуванням ст. 36 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
В порядку ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 13.03.2026 (а.с.11). 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , належить ОСОБА_4 (а.с.8-9).
 
Крім того, вчинення  ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, підтверджується також долученим до матеріалів справи відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції № 855865, на якому об`єктивно зафіксовано, як ОСОБА_3 на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому медичному закладі відмовився шляхом ігнорування означеної пропозиції, вимагаючи докази відеофіксації правопорушення, стверджуючи, що не керував транспортним засобом, весь час поводився зухвало, агресивно, намагався піти з місця, постійно висловлювався в бік працівників поліції нецензурною лайкою, від ведення діалогу з поліцейськими ухилявся, в подальшому був доставлений на службовому автомобілі до медичного закладу, де від проведення медичного огляду лікарем також ухилився, продовжив поводити себе агресивно та на чергову пропозицію працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд відмовився (відрізок часу 00:00:26-00:01:58, 00:12:00-00:14:11, 00:14:45-00:19:38, 00:22:43-00:23:03, 00:30:48-00:30:56 файлу «130 Тимошенко»).
 
При цьому, як вбачається із наданого відеозапису, вимога працівників поліції про проходження ОСОБА_3 огляду на стан алкогольного сп`яніння була озвучена декілька разів, була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_3 - однозначною та такою, що не викликає сумнівів.
 
Посилання ОСОБА_3 на те, що він не їхав, суд до уваги не приймає, оскільки факт керування ним транспортним засобом достеменно підтверджується наданим суду відеозаписом, на якому об`єктивно зафіксовано, як автомобіль ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_1 , рухається по дорозі попереду службового автомобіля поліцейських, потім повертає наліво, заїжджає на прибудинкову територію поряд з парканом та зупиняється. Одразу після зупинки з вказаного автомобіля з водійської сторони виходить ОСОБА_3 та до нього підходить поліцейський (файл «VID_20260314_211618_466» в папці « ОСОБА_5 рух авто»). 
 
Вказані обставини також послідовно дублюються на відрізку відеозапису відрізок часу 00:00:10-00:00:36 файлу «130 Тимошенко» на диску, з якого вбачається, що поліцейським ОСОБА_3 подано сигнал про зупинку транспортного засобу за допомогою гучномовця, а саме «принять праворуч та зупинитись», одразу після зупинки автомобіля ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_1 , з водійської сторони виходить ОСОБА_3  та до нього підходить поліцейський та з водійської сторони виходить ОСОБА_3 .
 
З даного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_3 має явні ознаки алкогольного сп`яніння, мова нечітка, хода хитка.
 
Виявлені в ОСОБА_3 в ході спілкування ознаки алкогольного сп`яніння, що є підставою для проведення огляду, були озвучені та доведені до його відома поліцейськими (відрізок часу 00:12:00-00:13:20 файлу «130 Тимошенко» на диску).
 
Вимога ОСОБА_3 про надання працівниками поліції доказів вчиненого правопорушення до початку розгляду справи не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки згідно зі ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 130 КУпАП, розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
З аналізу змісту положень ст. 254 КУпАП, а також розділів ІІ, Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, на відміну від процедури розгляду справ, віднесених до компетенції органів поліції, не передбачено пред`явлення особі, відносно якої складається протокол, доказів на підтвердження вчинення правопорушення. Разом з тим, такі докази долучаються в силу приписів ч. 2 ст. 251 КУпАП до матеріалів справи та досліджуються судом при її розгляді в судовому засіданні.
За таких обставин, вказані дії ОСОБА_3 спрямовані на уникнення від проходження огляду, що було правомірно розцінено поліцейськими як відмова від його проходження.
Вся подія зафіксована технічними засобами відеозапису, що є достатніми для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а зафіксовані на них події мають чітку і логічну послідовність, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, і у суду відсутні сумніви у їх достовірності.
Зазначені вище відеозаписи є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази отримано уповноваженою посадовою особою у відповідності до положень частини 2 статті 266 КУпАП, що передбачає застосування поліцейським технічних засобів відеозапису під час проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Дії працівників поліції в даній ситуації є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та вчинені в межах покладених на них повноважень.
Отже, досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та в сукупності підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, зазначені в протоколі.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
В рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії» суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню дорожньо-транспортним пригодам, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, в його діях суд вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, суд враховує положення ст.ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини, і вважає і вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.
При цьому, оскільки з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, яким керував  ОСОБА_1 , автомобіль ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_1 , йому не належить, суд не вбачає підстав для застосування до порушника додаткового стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи складає 665 грн. 60 коп. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40-1, ч. 3 ст. 130, 251-252, 268, 283-284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові суду, а саме 102 000 (сто дві тисячі) гривень 00 копійок. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.
Строк пред`явлення постанови для виконання – 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя:       І. О. Капшученко