ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
30.04.2026	Справа № 910/6237/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.О., розглянув 
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД"
про ухвалення додаткового рішення 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕПІЦЕНТР К" 
про стягнення 535917,37 грн

представники сторін:
від позивача: не з`явився 
від відповідача: не з`явився

Суть та рух справи 
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕПІЦЕНТР К" про стягнення 535917,37 грн, з яких: 403904,93 грн - сума основної заборгованості, 99391,37 грн - сума інфляційних збитків, 32621,07 грн - сума 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2025 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 провадження у справі №910/6237/25 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 46900,00 грн було закрито; позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕПІЦЕНТР К" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" заборгованість у сумі 357004,93 грн, 3% річних у сумі 32591,50 грн, інфляційні втрати у сумі 96678,04 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 6398,10 грн.
25.08.2025 через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" надійшла заява від 23.08.2025 про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕПІЦЕНТР К" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" про ухвалення додаткового рішення було призначено на 25.09.2025. 
У судовому засіданні 25.09.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про відкладення судового засідання з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" про ухвалення додаткового рішення на 09.10.2025, про що ухвалою було повідомлено учасників процесу. 
01.10.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 про витребування матеріалів справи №910/6237/25 у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕПІЦЕНТР К" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025.
Супровідним листом №910/6237/25/5935/25 від 08.10.2025 матеріали справи №910/6237/25 скеровані до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою від 08.10.2025 Господарський суд міста Києва зупинив провадження у справі №910/6237/25 щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" про ухвалення додаткового рішення до повернення матеріалів зазначеної справи до Господарського суду міста Києва.
Постановою від 13.01.2026 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" задовольнив частково; рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 у справі № 910/6237/25 в частині часткового задоволення позову та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" заборгованості у сумі 357004,93 грн, 3 % річних у сумі 32591,50 грн, інфляційних втрат у сумі 96678,04 грн та витрат зі сплати судового збору у сумі 6398,10 грн, скасував; ухвалив в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" заборгованості у сумі 357004,93 грн, 3 % річних у сумі 32591,50 грн та інфляційних втрат у сумі 96678,04 грн відмовив; в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 у справі №910/6237/25 залишив без змін; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" 8752, 94 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
09.04.2026 через відділ діловодства суду від Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6237/25.
Ухвалою від 14.04.2026 Господарський суд міста Києва зупинив провадження у справі №910/6237/25 щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" про ухвалення додаткового рішення та призначив судове засідання у справі №910/6237/25 на 23.04.2026.
У судове засідання 23.04.2026 представники сторін не прибули.
У судовому засіданні 23.04.2026 суд ухвалив додаткове рішення.

Позиція позивача.
У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕПІЦЕНТР К" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи копії: договору №01.05.25/юр про надання правової допомоги від 14.04.2025 та акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 22.08.2025.

Позиція відповідача 
Відповідач пояснень чи клопотань щодо заявленої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення не надав.

Обставини, встановлені судом. Норми права, які застосував суд, ухвалюючи додаткове рішення. Оцінка аргументів, наведених учасниками справи.
Згідно із ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Частиною 2 статті 126 ГПК України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (такий правовий висновок викладено в пункті 6.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). 
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18). 
Згідно із ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126, 129 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.
Суд також враховує, що положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв; скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст.129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи копії: договору №01.05.25/юр про надання правової допомоги від 01.01.2025 та акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 22.08.2025.
Правову допомогу позивачу у Господарському суді міста Києва адвокат Матюшенко С.В. надавав згідно із ордером серії АІ №1899038 від 01.05.2025, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №01.05.25/юр від 01.01.2025.
Відповідно до умов договору сторони погодили, що гонорар адвоката становить 50000,00 грн.
З наданого позивачем акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 22.08.2025 адвокатом надані позивачу послуги сумі 50000,00 грн. 
Надавши оцінку наданим адвокатом послуг, перелік яких визначений в акті приймання-передачі наданих послуг від 22.08.2025, суд зазначає, що підготовка та подання до суду позовної заяви фактично включає в себе надання правових консультацій, аналіз документів та визначення правової позиції, а підготовка та подання відзиву - аналіз відзиву та підбір судової практики для спростування доводів відповідача.
Таким чином, оцінивши надані позивачем докази, виходячи із зазначених вище критеріїв, враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що заявлені витрати в сумі 50000,00 грн є завищеними, а обґрунтованими, співмірними, доцільними та такими, що відповідають критерію розумності є витрати на правову допомогу у сумі 25000,00 грн.
Відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначено судом вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 провадження у справі №910/6237/25 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 46900,00 грн закрито; позов задоволено частково.
Водночас постановою від 13.01.2026 Північний апеляційний господарський рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 у справі № 910/6237/25 в частині часткового задоволення позову скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕПІЦЕНТР К" заборгованості у сумі 357004,93 грн, 3% річних у сумі 32591,50 грн та інфляційних втрат у сумі 96678,04 грн відмовив; в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 у справі №910/6237/25 залишив без змін.
Апеляційний суд зазначив, що реалізація продукції за відкладальною умовою та з настанням якої у відповідача виникає зобов`язання перед позивачем щодо сплати суми основного боргу, станом на дату розгляду даної справи судом першої інстанції є такою, що не настала та дійшов висновку про відмову у задоволені решти позовних вимог - про стягнення 357004,93 грн основної заборгованості, 99391,37 грн інфляційних втрат та 32621,07 грн 3 % річних, у зв`язку з передчасністю їх заявлення.
Отже, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у загальній сумі 489017,37 грн згідно із приписами ч.4 ст.129 ГПК України витрати на правову допомогу у цій частині позовних вимог залишаються за позивачем.
Водночас зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 після звернення позивача до суду відповідач сплатив позивачу за договором поставки кошти в розмірі 46900,00 грн, на підтвердження чого до відзиву на позовну заяву додано копії платіжних інструкцій № 371219 від 21.05.2025, № 107820 від 25.06.2025 та №98193 від 24.06.2025.
Оскільки на момент розгляду цієї справи предмет спору в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 46900,00 грн припинив своє існування, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України. Північний апеляційний господарський у постанові від 13.01.2026 вказав про обґрунтованість висновку суду про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 46900,00 грн. 
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.03.2026 у справі №917/1161/25 навела такі висновки: "(1) у позивача виникає право на відшкодування йому за рахунок відповідача понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи не лише у випадку відмови позивача від позову у зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову, але й у випадку закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України у разі, якщо відсутність предмета спору виникла у зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідачем; (2) при цьому немає значення, чи було провадження закрито за клопотанням позивача, відповідача чи з ініціативи суду; (3) у разі задоволення позовних вимог третьою особою, а не відповідачем, право на відшкодування витрат залежить від підстав здійснення такого задоволення третьою особою, які підлягають дослідженню та оцінці судом. При цьому за загальним правилом добросовісний позивач вправі розраховувати на можливість відшкодування йому витрат на правничу допомогу, понесених ним до моменту закриття провадження у справі".
Також Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у зазначеній постанові вказала, що задоволення після пред`явлення позову позовних вимог відповідачем фактично є свідченням того, що відповідач: 1) погодився з тим, що позов пред`явлено до належного відповідача, 2) визнає позовні вимоги. Іншими словами, задоволення позовних вимог відповідачем суд може вважати свідченням того, що пред`явлення позову цим позивачем до цього відповідача відбулося внаслідок неправомірного діяння відповідача, що і виступає підґрунтям необхідності покладення на такого відповідача судових витрат із розгляду справи.
Отже, позивач має право на відшкодування витрат на правничу допомогу в тій частині позовних вимог, щодо яких провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки така відсутність зумовлена задоволенням цих вимог відповідачем після пред`явлення позову.
За таких обставин, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на оплату правової допомоги пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з встановленої судом обґрунтованої суми витрат на правову допомогу, а саме: у розмірі 2187,84 грн.
В іншій частині заяви позивача про ухвалення додаткового рішення суд відмовляє.
Керуючись ст.ст.123, 129, 130, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/6237/25 - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕПІЦЕНТР К" (04128, м. Київ, вул. Берковецька, 6-К, ідентифікаційний код 32490244) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (03134, місто Київ, вул.Сосніних Сім`ї, будинок 3, ідентифікаційний код 34544034) витрати на правову допомогу у сумі 2187,84 грн. 
В іншій частині заяви відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне додаткове рішення складено: 30.04.2026.

Суддя С.О. Турчин