ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/258/25	
м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,
суддів: Бонк Т.Б.,
Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянув апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" №06/11-25 від 06.11.2025
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025, суддя Хома С.О., м. Тернопіль, повний текст рішення складено 20.10.2025

та апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" №18/11-25 від 18.11.2025
на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2025, суддя Хома С.О., м. Тернопіль, повний текст рішення складено 31.10.2025
у справі № 921/258/25
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Вейв Енерджи" 
до відповідача приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" 
про стягнення 232 434,93 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог позивача 
28.04.2025 товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Вейв Енерджи" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" про стягнення 232 434,93 грн заборгованості та судових витрат у розмірі сплаченого судового збору 3486,60 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 23 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору про надання послуг (виконання робіт) №641 від 22.12.2021 та договору про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16.05.2022, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Короткий зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025 позов задоволено.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Вейв Енерджи":
- 87000,00 грн- суму заборгованості, 30841,88 грн інфляційних втрат, 7458,16 грн. 3% річних (за договором про надання послуг (виконання робіт) №641 від 22.12.2021);
- 78200,00 грн суму заборгованості, 22713,17 грн інфляційних втрат, 6221,72 грн 3% річних (за договором про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16.05.2022).
- 2789,22 грн судових витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду обґрунтоване тим, що доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості виконаних робіт (послуг) за Договором №641 на суму 87 00,00 грн та за Договором № 208 на суму 78 200,00 грн матеріали справи не містять.
Також, місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок нарахованих інфляційних втрат та трьох процентів річних, дійшов висновку про те, що суми та періоди, заявлені позивачем до стягнення є методологічно обґрунтованими та арифметично правильними.
Додатковим рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2025 заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Вейв Енерджи" адвоката Коновалової Аліси Василівни про ухвалення додаткового рішення у справі №921/258/25-задоволено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Вейв Енерджи" 23 244 грн 00 коп.- витрат на професійну правничу допомогу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечення позивача
07.11.2025 до Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" №06/11-25 від 06.11.2025 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025 у справі №921/258/25, у якій скаржник просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025 скасувати частково, в частині стягнення 30 841,88 грн – інфляційних втрат та 7 458,160 грн - 3% річних (за договором про надання послуг (виконання робіт) №641 від 22.12.2021); та у частині стягнення 78 200,00 грн - суми заборгованості, 22713,17 грн інфляційних втрат, 6221,72 грн 3% річних (за договором про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16.05.2022).
На думку скаржника, в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду відсутні мотиви та аргументи відхилення позиції відповідача, яка викладена в процесуальних документах, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не звернув увагу на правильні та важливі аргументи, які є вирішальними для вирішення справи.
Апелянт підтверджує виконання позивачем робіт згідно Договору про надання послуг (виконання робіт) № 641 та не заперечує заборгованості у розмірі 87 000,00 грн.
Щодо Договору про надання послуг (виконання робіт) № 208 скаржник зазначає таке.
В пункті 2.2. Договору №208 сторони визначили, що Виконавець приступає до надання послуг після підписання Договору повноважними представниками сторін та проведення Замовником передоплати в розмірі 50 (п`ятдесят)% ціни договору, решта 50 % оплачується після підписання актів прийому-передачі виконаних робіт (послуг). Термін надання послуг Виконавцем до 30.04.2026. Відповідач зазначає, що нічого не сплатив позивачу, тому йому невідомо чому він приступив для виконання робіт. Крім того роботи по договору № 208 не були виконані про що свідчить відсутність підпису керівника підприємства на акті виконаних робіт. Натомість, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що: «Відповідач не заперечив щодо належного виконання позивачем умов Договорів №641 та №208 та підтвердив наявність у відповідача заборгованості за Договором №641 на суму 87 00,00грн та за Договором № 208 на суму 78 200,00грн », що не відповідає дійсності, оскільки і у відзиві на позовну заяву і у запереченнях на відповідь на відзив відповідач заперечував щодо виконання позивачем умов договору №208 від 16.05.2022 року, також відповідач заперечував про наявність заборгованості за договором №208 на суму 78 200,00 грн». 
Відповідач вказує, що підписання актів виконаних робіт не керівником можливе лише за наявності відповідних повноважень, наданих установчими документами підприємства або довіреністю від керівника. В цьому випадку керівник підприємства не давав довіреність іншому працівникові на підписання акту прийому передачі виконаних робіт від 22 серпня 2022 року і у працівника не було відповідних повноважень на підписання зазначеного акту. Тому такий акт виконаних робіт є недійсним та не створює жодних юридичних наслідків. Також, скаржник зазначає, що сам факт проставлення печатки на акті виконаних робіт, який був підписаний неуповноваженою особою, не робить цей акт виконаних робіт законним та таким, який створює юридичні наслідки.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025 залишити без змін.
Щодо додаткового рішення, апелянт зазначає, що позивач порушив 5 денний строк подання доказів про розподіл судових витрат, що тягне за собою залишення такої заяви без розгляду.
Також скаржник вказує, що до заяви про розподіл судових витрат позивачем подано копію договору про надання професійної правничої допомоги № 05-2/23-1 від 31.03.2023 року. Проте зі змісту цього договору не видно, що правова допомога надавалася саме для вирішення спірних питань між позивачем та відповідачем.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2025 залишити без змін.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2025 справу №921/258/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" №06/11-25 від 06.11.2025 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025 у справі №921/258/25. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" №18/11-25 від 18.11.2025 на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2025 у справі №921/258/25. Об`єднано розгляд апеляційних скарг приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" №06/11-25 від 06.11.2025 та №18/11-25 від 18.11.2025 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2025 у справі №921/258/25 в одне провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України). 
Рішення Господарського суду Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025у цій справі оскаржується відповідачем частково, в частині стягнення 30 841,88 грн – інфляційних втрат та 7 458,160 грн - 3% річних (за договором про надання послуг (виконання робіт) №641 від 22.12.2021); та у частині стягнення 78 200,00 грн - сума заборгованості, 22713,17 грн інфляційних втрат, 6221,72 грн 3% річних (за договором про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16.05.2022).
Додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2025 оскаржується відповідачем у повному обсязі.
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.
22.12.2021 між ТзОВ "COJIAP BEЙB EHEPДЖ" (далі - Виконавець) та ПрАТ "TEPHOIIIJIЬCЬКИЙ KAP'ЄP" (далі - Замовник) укладено Договір про надання послуг (виконання робіт) № 641 (далі - Договір).
Пунктом 1.1. Договору визначено, що Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати послуги, а саме: випробування, вимірювання та експертне обстеження (технічне діагностування) устаткування напругою понад 1000В в кількості 59 одиниць та приведення у відповідність технічної документації до вимог НПАОП в кількості 33 одиниці.
Згідно пункту 2.1. Договору, ціна визначається (розраховується), виходячи з обсягу робіт, що необхідно виконати згідно умов Договору. Вартість Договору складає: 290 000,00 грн у т.ч. ПДВ: 48 333,33 грн.
В пункті 2.2. Договору сторони визначили, що Виконавець приступає до надання послуг після підписання Договору повноважними представниками сторін та проведення Замовником передоплати в розмірі 50% ціни Договору, решта 50% оплачується після підписання актів прийому-передачі виконаних робіт (послуг). Термін надання послуг Виконавцем до 30.04.2022.
Відповідно до пункту 2.3 Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання обома сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Замовних здійснює оплату вартості послуг на розрахунковий рахунок Виконавця. Всі розрахунки проводяться в національній валюті України гривні (п.2.4 Договору).
В пункті 4.1 Договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачені законодавством та цим Договором. У разі односторонньої відмови Виконавця та/або Замовника від виконання своїх зобов`язань по Договору, Виконавець та/або Замовник зобов`язаний сплатити іншій стороні штраф у розмірі 10% від суми Договору.
На виконання умов договору № 641 від 22 грудня 2021 року ТзОВ "COJIAP BEЙB EHEPДЖ" надано послуги (виконано роботи), а ПрАТ «Тернопільський кар`єр» прийнято послуги (роботи) на суму 290 000,00 грн, що підтверджується Актом надання послуг № 218 від 08 червня 2022 року, який підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені відтисками печаток сторін.
ПрАТ «Тернопільський кар`єр» свої зобов`язання за Договором №641, щодо оплати вартості виконаних робіт виконало частково на суму 203 000,00 грн, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 87 000,00грн.
16.05.2022 між ТзОВ "COJIAP BEЙB EHEPДЖ" (далі - Виконавець) та ПрАТ " «Тернопільський кар`єр» (далі - Замовник) укладено Договір про надання послуг (виконання робіт) № 208 (далі - Договір).
Пунктом 1.1. Договору визначено, що Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати послуги, а саме: періодичний технічний огляд автомобіля БЕЛАЗ-540 №1; періодичний технічний огляд автомобіля БелАЗ-7547 №2; періодичний технічний огляд автомобіля БЕЛАЗ- (548) №3; періодичний технічний огляд автомобіля БЕЛАЗ-7522 №4; періодичний технічний огляд автомобіля БЕЛАЗ-7522 №5; періодичний технічний огляд автомобіля БЕЛАЗ-3750 №6; періодичний технічний огляд автомобіля БЕЛАЗ-7522 №7; періодичний технічний огляд автомобіля БЕЛАЗ-540 №8 01318 ТВО; періодичний технічний огляд автомобіля САТ 770G №1; періодичний технічний огляд автомобіля САТ 770G №2; періодичний технічний огляд Навантажувач CATERPILLAR колісний з зворотним ковшем №1; періодичний технічний огляд CATERPILLAR колісний з зворотним ковшем №2; періодичний технічний огляд Навантажувач фронтальний Caterpillar 966H №3; періодичний технічний огляд Навантажувач фронтальний SDLGLG968 (серійний №VG00968KF0600097 № двигуна 1215С008971); періодичний технічний огляд Навантажувач фронтальний DOOSAN DL420; періодичний технічний огляд Телескопічний автонавантажувач DIECLAGRI PLUS 40 7PS №ZC1861485; періодичний технічний огляд Навантажувач фронтальний Caterpillar 980 L#4; періодичний технічний огляд Навантажувач фронтальний Caterpillar 966 L#5; періодичний технічний огляд Навантажувач телескопічний Мапіту; періодичний технічний огляд Ескаватор ЕКГ-4,6Б; періодичний технічний огляд Ескаватор ЕКГ-5А; періодичний технічний огляд Ескаватор Е-2503 В; періодичний технічний огляд Гусеничний ескаватор VOLVO EC290BLС; періодичний технічний огляд Ескаватор гусеничний DOOSAN DX 340 LCA; періодичний технічний огляд Ескаватор гусеничний JCB JS370LC; періодичний технічний огляд Ескаватор гусеничний CATERPILLAR 336D21; періодичний технічний огляд Ескаватор гусеничний CATERPILLAR 336; періодичний технічний огляд Бульдозер ДЗ-110; періодичний технічний огляд Бульдозер ДЗ-171; періодичний технічний огляд Буровая установка СБУ-100Г; періодичний технічний огляд Компресорна станція ДК-9М; періодичний технічний огляд Бульдозер SEM 816; періодичний технічний огляд Автогрендер SEM 922; періодичний технічний огляд Самохідна бурова установка Flexi RCC D 55-10SF.
Згідно пункту 2.1. Договору, ціна визначається (розраховується), виходячи з обсягу робіт, що необхідно виконати згідно умов Договору. Вартість Договору складає: 78 200,00 грн у т.ч. ПДВ: 13 033,33 грн.
В пункті 2.2. Договору сторони визначили, що Виконавець приступає до надання послуг після підписання Договору повноважними представниками сторін та проведення Замовником передоплати в повному обсязі ціни Договору.
Відповідно до пункту 2.3 Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання обома сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Замовних здійснює оплату вартості послуг на розрахунковий рахунок Виконавця. Всі розрахунки проводяться в національній валюті України гривні (п.2.4 Договору).
В пункті 4.1 Договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачені законодавством та цим Договором. У разі односторонньої відмови Виконавця та/або Замовника від виконання своїх зобов`язань по Договору, Виконавець та/або Замовник зобов`язаний сплатити іншій стороні штраф у розмірі 10% від суми Договору.
На виконання умов договору № 208 від 16 травня 2022 року ТзОВ "COJIAP BEЙB EHEPДЖ" надало послуги (виконало роботи), а ПрАТ «Тернопільський кар`єр» прийняло надані послуги (виконані роботи) на суму 78 200,00грн, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від 22 серпня 2022 року, який підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені відтисками печаток сторін.
ПрАТ «Тернопільський кар`єр» свої зобов`язання за Договором №208, щодо оплати вартості виконаних робіт не виконало, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 78 200,00грн.
З метою досудового врегулювання спору ТОВ «СОЛАР ВЕЙВ ЕНРДЖИ» зверталось до відповідача з претензіями №03-05 від 01.05.2023 та №б/н від 28.07.2023, у яких просило погасити заборгованість та попереджало підприємство-боржника про те, що у випадку необхідності звернутись до суду за стягненням суми заборгованості, ТОВ «СОЛАР ВЕЙВ ЕНРДЖИ» проситиме стягнення в тому числі судових витрат та попереджало про очікувані судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі від 10 000,00 грн і вище, в залежності від правової позиції та процесуальної поведінки відповідача.
Відповідачем зазначені претензії залишені без відповіді та виконання.
10.04.2024 ПрАТ «Тернопільський кар`єр» надіслано ТОВ «СОЛАР ВЕЙВ ЕНРДЖИ» лист № 1118 від 10.04.24 та акт звірки взаємних розрахунків за період: Грудень 2021 Березень 2024, яким за двосторонньою згодою визначено розмір заборгованості ПрАТ «Тернопільський кар`єр» перед ТОВ «СОЛАР ВЕЙВ ЕНЕРДЖИ», а саме 165 200 грн, з яких 87 000,00 грн - сума заборгованості за договором про надання послуг (виконання робіт) № 641 від 22 грудня 2021 року, та 78 200,00 грн - сума заборгованості за договором про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16 травня 2022 року. Акт звірки підписаний головним бухгалтером ТОВ «СОЛАР ВЕЙВ ЕНЕРДЖИ» та головним бухгалтером ПрАТ «Тернопільський кар`єр», підписи яких скріплені відтисками печаток товариств.
Однак, борг ПрАТ «Тернопільський кар`єр» перед ТОВ «СОЛАР ВЕЙВ ЕНЕРДЖИ» не погашено.
У грудні 2024 року ТОВ «СОЛАР ВЕЙВ ЕНЕРДЖИ» звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу. Судовий наказ від 11 грудня 2024 року у справі №921/674/24 скасовано судом за заявою відповідача у цій справі.
Період прострочення грошового зобов`язання за договором про надання послуг (виконання робіт) № 641 від 22 грудня 2021 року 1044 дня. 87 000,00 (сума боргу) + 30 841,88 (інфляційне збільшення) + 7 458,16 (штрафні санкції) = 125 300,04 грн.
Період прострочення за договором про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16 травня 2022 року - 969 днів. 78 200,00 (сума боргу) + 22 713,17 (інфляційне збільшення) + 6 221,72 (штрафні санкції) = 107 134,89 грн.
Загальна заборгованість з урахуванням положень ст. 625 ЦК України складає 232 434,93 грн.
Отже, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 232 434,93 грн, з яких: 87 000,00 грн - сума заборгованості за договором про надання послуг (виконання робіт) № 641 від 22 грудня 2021 року, 30 841,88 грн - інфляційне збільшення, 7 458,160 грн - штрафні санкції 3% річних згідно ст. 625 ЦК України та 78 200,00 грн - сума заборгованості за договором про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16 травня 2022 року, 22 713,17 грн - інфляційне збільшення, 6 221,72 грн, штрафні санкції 3% річних згідно ст. 625 ЦК України.
В процесі розгляду справи ТОВ «СОЛАР ВЕЙВ ЕНЕРДЖИ» на підтвердження акредитації за напрямком Державний технічний огляд (технічний огляд), випробування та експертне обстеження (технічне діагностування) технологічних транспортних засобів надано до матеріалів справи Атестат про акредитацію органу з інспектування товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ВЕЙВ ЕНЕРДЖИ»; Додаток до атестата № 70423, тип А від 14 серпня 2019 р.; Додаток до атестата № 70423, тип А від 23 жовтня 2021 р.
Також ПрАТ «Тернопільський кар`єр» до матеріалів справи надано:
Дозвіл № 073.17.61 від 22.06.20217 на експуатацію устаткування підвищеної небезпеки, виданий Управлінням Держпраці у Тернопільській області.
Дозвіл № 071.17.61 від 22.06.20217 на виконання робіт підвищеної небезпеки, виданий Управлінням Держпраці у Тернопільській області.
Дозвіл № 072.17.61 від 22.06.20217 на експуатацію устаткування підвищеної небезпеки, виданий Управлінням Держпраці у Тернопільській області.
Дозвіл №268.22.61 від 30.11.2022 на експуатацію устаткування підвищеної небезпеки, виданий Управлінням Держпраці у Тернопільській області.
Дозвіл № 267.22.61 від 30.11.2022 на виконання робіт з підвищеної небезпеки, виданий Управлінням Держпраці у Тернопільській області.
Копія декларації відповідності матеріально технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці.
Апеляційний суд, розглянув апеляційну скаргу відповідача, дійшов висновку про її часткове задоволення з таких підстав.
Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості в розмірі 232 434,93 грн, яка складається з: 87000,00 грн - сума заборгованості за договором про надання послуг (виконання робіт) №641 від 22.12.2021, 30841,88 грн інфляційне збільшення, 7458,160 грн 3% річних згідно ст.625 ЦКУ, 78200,00 грн сума заборгованості за договором про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16.05.2022, 22713,17 грн інфляційне збільшення, 6221,72 грн 3% річних згідно ст.625 ЦКУ.
Предметом апеляційного оскарження є стягнення 30 841,88 грн – інфляційних втрат та 7 458,160 грн - 3% річних (за договором про надання послуг (виконання робіт) №641 від 22.12.2021); та стягнення 78 200,00 гр. - суми заборгованості, 22713,17 грн. інфляційних втрат, 6221,72 гр. 3% річних (за договором про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16.05.2022).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).
Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України) (надалі - ГПК України).
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Договірні відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору про надання послуг, укладання та виконання якого регулюється нормами Цивільного кодексу України.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).
За приписами ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Стаття 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Судами встановлено, що на виконання умов договору № 641 від 22 грудня 2021 року ТзОВ "COJIAP BEЙB EHEPДЖ" надано послуги (виконано роботи), а ПрАТ «Тернопільський кар`єр» прийнято виконані роботи на суму 290 000,00 грн, що підтверджується Актом надання послуг № 218 від 08 червня 2022 року,
А також на виконання умов договору № 208 від 16 травня 2022 року ТзОВ "COJIAP BEЙB EHEPДЖ" надано послуги (виконано роботи), а ПрАТ «Тернопільський кар`єр» прийнято виконані роботи на суму 78 200,00грн, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від 22 серпня 2022 року.
Відповідач своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт (послуг) не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за Договором №641 на суму 87 00,00грн та за Договором № 208 на суму 78 200,00грн.
Щодо твердження апелянта про скасування рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025 в частині стягнення 30 841,88 грн. – інфляційних втрат та 7 458,160 грн. - 3% річних (за договором про надання послуг (виконання робіт) №641 від 22.12.2021) апеляційний господарський суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17).
Також, Верховний Суд неодноразово підкреслював, що визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг) (Постанова ВС від 23.11.2023 № 917/991/22).
Саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом (п.117-118 постанови ВП ВС від 02.07.2025 р. у справі № 903/602/24).
Апеляційний господарський суд, перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суми та періоди, заявлені позивачем до стягнення, є методологічно обґрунтованими та арифметично правильними.
Між сторонами підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період: грудень 2021 березень 2024, яким за двосторонньою згодою визначено розмір заборгованості ПрАТ «Тернопільський кар`єр» перед ТОВ «СОЛАР ВЕЙВ ЕНЕРДЖИ», а саме 165 200 грн, з яких 87 000,00 грн - сума заборгованості за договором про надання послуг (виконання робіт) № 641 від 22 грудня 2021 року, та 78 200,00 грн - сума заборгованості за договором про надання послуг (виконання робіт) № 208 від 16 травня 2022 року.
Таким чином, відповідач не заперечив щодо належного виконання позивачем умов Договорів №641 та №208 та підтвердив наявність у відповідача заборгованості за Договором №641 на суму 87 00,00грн та за Договором № 208 на суму 78 200,00грн.
Доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості виконаних робіт (послуг) за Договором №641 на суму 87 00,00грн та за Договором № 208 на суму 78 200,00 грн матеріали справи не містять.
Щодо аргументу скаржника щодо неналежного підписання актів виконаних робіт, апеляційний господарський суд зазначає таке.
У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України, зокрема, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
У відповідності до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 918/780/18, печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.
Також судом враховано правові висновки Верховного Суду, що викладені, зокрема, у постановах: від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17, від 05.12.2018 у справі № 915/878/16, згідно з якими, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними. Саме відповідач має нести відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах. Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором.
Водночас, підприємство не зобов`язане проставляти відтиск печатки на первинному документі, якщо правила складання такого документа прямо цього не передбачають, а тому підприємство самостійно вирішує здійснювати свою діяльність з печаткою чи без неї.
З обставин, встановлених судом першої інстанції, вбачається, що скаржник використовував печатку в своїй діяльності, в тому числі в оформленні документів за спірними правовідносинами.
Отже, встановивши наявність підпису представника, який засвідчений печаткою товариства на укладеному між сторонами Акті прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від 22 серпня 2022 року за Договором №208, беручи до уваги те, що відповідач не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, суд вважає, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на документи, що фіксують здійснення господарських операцій.
Крім того, у Акті звірки розрахунків підтверджено наявність заборгованості позивача перед відповідачем за Договором №208 у сумі 78 200,00грн.
Водночас, апеляційний господарський суд зауважує, що у справах № 905/1198/17, № 905/3062/17, № 916/1727/17 Верховний Суд виснував, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.
Щодо апеляційного оскарження додаткового рішення Тернопільської області від 22.10.2025.
Відповідно до частин 1, 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Щодо аргументу скаржника про порушення 5 денного строку на подання доказів про понесення витрат на правничу допомогу.
08 жовтня 2025 року Господарським судом Тернопільської області ухвалено рішення про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Вейв Енерджи» до приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" про стягнення заборгованості. 
13 жовтня 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу (аркуші справи 162-178) та долучено передбачені господарським процесуальним кодексом докази.
Оскільки заява представником позивача – адвокатом Коноваловою А. В. подана 13 жовтня 2025 року, то виходячи з вимог ст. 115, ч. 1, 6, 7 ст.116, ч. 8 ст. 129 ГПК України, така заява є поданою у встановлений законом строк.
Щодо тверджень відповідача про те, що позивачем надано Договір про надання професійної правничої допомоги № 05-2/23-1 від 31.03.2023, з якого не вбачається, що правова допомога надавалася саме для вирішення спірних питань між позивачем та відповідачем, суд зазначає, що такі є безпідставними, оскільки на підтвердження суми понесених судових витрат представником позивача до матеріалів справи надано Акт приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг від 13.10.2025 за договором про надання професійної правничої допомоги №05-2/23-1 від 31.03.2023 та Додаткової угоди №1 від 24.04.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги №05-2/23 від 31.03.2023, в якому у графі "Найменування та вид виконаної роботи/наданої послуги згідно Договору" зазначено:
-надання послуг визначених п.п.1.1., 1.2. Договору: Прибуття за місцезнаходженням клієнта, вжиття заходів досудового врегулювання спору, аналіз договорів, первинних бухгалтерських документів, збір доказів, підготовка матеріалів та подання до Господарського суду Тернопільської області позовної заяви про стягнення заборгованості в розмірі ПРАТ "Тернопільський кар`єр";
-представництво інтересів Клієнта у справі №921/258/25, про стягнення грошової заборгованості ПРАТ "Тернопільський кар`єр" (в тому числі збір додаткових доказів). Досягнення позитивного результату 10% ціни позову, ціна позову 232 434,93 грн.
Таким чином, під час здійснення апеляційного провадження у справі доводи скаржника в апеляційних скаргах не знайшли свого підтвердження.
Заперечення позивача, наведені у відзивах на апеляційну скаргу відповідають з`ясованим апеляційним судом обставинам по справі, доказам та вимогам норм матеріального права, а тому враховані апеляційним судом.
Згідно з ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/1
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінка доказів це віднайдення відповіді на питання, чи може певна інформація слугувати доказом у справі, а також чи переконують докази кожен окремо та у своїй сукупності у наявності чи відсутності певної обставини у справі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2025 у справі №921/258/25 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.
Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих судових рішень, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Судові витрати.
У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
апеляційні скарги приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр" №06/11-25 від 06.11.2025 та №18/11-25 від 18.11.2025– залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2025 –залишити без змін.
Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець