ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
03 червня 2026 року 	Справа № 280/2537/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 )
до: Київського національного університету імені Тараса Шевченка (код ЄДРПОУ 02070944, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 64/13)
про: визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

24.03.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Київського національного університети імені Тараса Шевченка (далі – відповідач), в якому позивач просить:
– визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 17.08.2019;
– зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базового місяця) — січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
– зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну індексацію-різницю (фіксовану суму індексації) за період з 01.03.2018 по 17.08.2019 (день виключення зі списків особового складу) відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».
Позивач зазначає, що він у період з 01.08.2015 по 17.08.2019 проходив військову службу у відповідача. Наказом начальника Військового інституту відповідача від 17.08.2019 № 168 позивач був виключений зі списків особового складу університету та всіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям до нового місця служби.
Згодом позивачем було встановлено, що відповідачем за період з 01.08.2015 по 17.08.2019 не було здійснено перерахування та виплату йому індексації грошового забезпечення в повному обсязі.
09.02.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перевірки правомірності нарахування та виплати йому індексації за період з 01.08.2015 по 17.08.2019 відповідно до Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» та ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Листом від 17.02.2026 № 508/935 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" у грудні 2015 року відбулося підвищення сукупного доходу військовослужбовців. На думку відповідача, це дозволило вважати січень 2016 року новим місяцем для обчислення індексу споживчих цін. Після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою з 01.03.2018 було встановлено нові (підвищені) розміри посадових окладів, березень 2018 року є наступним «базовим місяцем», а обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації розпочалось з квітня 2018 року. У відповіді зазначено, що індексація позивачу нараховувалася виключно в межах прожиткового мінімуму (для курсантів — 790,00 грн), виходячи з наступних величин індексу: з грудня 2018 року по лютий 2019 року — 3,7% (29,23 грн.); з березня 2019 року по червень 2019 року — 7,0% (55,30 грн.); у липні 2019 року — 10,3% (81,37 грн.); у серпні 2019 року — 10,3% (72,10 грн.). Відповідач окремо наголосив на відсутності роз`яснень Міністерства соціальної політики України щодо механізму нарахування так званої «індексації різниці».
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 17.08.2019. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 30.03.2026 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Позивачем було усунуто недоліки позовної заяви у встановлений строк.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження), про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа (а.с.35), у встановлений судом строк не подав відзив на позовну заяву, а також не надіслав суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу – державну організацію (установу, заклад) 21.01.1994.
Позивач у період з 01.08.2015 по 17.08.2019 проходив військову службу у відповідача, що підтверджується копіями витягів з наказів начальника Військового інституту відповідача від 01.08.2015 № 158 та від 17.08.2019 № 168 (а.с.26).
Наказом начальника Військового інституту відповідача від 17.08.2019 № 168 позивач був виключений зі списків особового складу університету та всіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям до нового місця служби (а.с.26).
Згодом позивачем було встановлено, що відповідачем за період з 01.08.2015 по 17.08.2019 не було здійснено перерахування та виплату йому індексації грошового забезпечення в повному обсязі.
09.02.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перевірки правомірності нарахування та виплати йому індексації за період з 01.08.2015 по 17.08.2019 відповідно до Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ), Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі – Порядок № 1078) та ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ), що підтверджується копією листа відповідача від 17.02.2026 № 508/935 (а.с.16).
Листом від 17.02.2026 № 508/935 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі – Постанова КМУ від 09.12.2015 № 1013) у грудні 2015 року відбулося підвищення сукупного доходу військовослужбовців. На думку відповідача, це дозволило вважати січень 2016 року новим місяцем для обчислення індексу споживчих цін. Після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова КМУ від 30.08.2017 № 704), якою з 01.03.2018 було встановлено нові (підвищені) розміри посадових окладів, березень 2018 року є наступним «базовим місяцем», а обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації розпочалось з квітня 2018 року. У відповіді зазначено, що індексація позивачу нараховувалася виключно в межах прожиткового мінімуму (для курсантів — 790,00 грн), виходячи з наступних величин індексу: з грудня 2018 року по лютий 2019 року — 3,7% (29,23 грн.); з березня 2019 року по червень 2019 року — 7,0% (55,30 грн.); у липні 2019 року — 10,3% (81,37 грн.); у серпні 2019 року — 10,3% (72,10 грн.). Відповідач окремо наголосив на відсутності роз`яснень Міністерства соціальної політики України щодо механізму нарахування так званої «індексації різниці» (а.с.16-18).
З наданої позивачем інформації про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з серпня 2015 року по серпень 2019 року встановлено, що розмір індексації складав: у період з серпня 2015 року по листопад 2018 року – 0,00 грн;, у період з грудня 2018 року по лютий 2019 року – 29,23 грн.; у період з березня 2019 року по червень 2019 року – 55,30 грн.; у липні 2019 року – 81,37 грн.; у серпні 2019 року – 123,37 грн. (а.с.27-29).
Оцінюючи наявність правових підстав щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 17.08.2019, суд виходить із такого.
Згідно зі ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту і гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ.
За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ).
Згідно зі ст. 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі – Закон України від 05.10.2000 № 2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Нормою ст. 19 цього ж Закону встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями ст. 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У ст. 4 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII закріплено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. 
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (абз. 4 ст. 4 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII).
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (абз. 2 ст. 5 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII).
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ст. 6 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок № 1078.
Згідно з п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
У п. 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 96592005) зазначив, що механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Нормою ч. 1 ст. 9 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII встановлено, що індексація доходів громадян повинна проводитися за місцем їх одержання. Оскільки виплату заробітної плати (грошового забезпечення) здійснюють роботодавці, то і нараховувати індексацію за цим видом доходу також повинні усі без виключення роботодавці.
З 01.12.2015 положення Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними Постановою КМУ від 09.12.2015 № 1013.
За змістом пояснювальної записки до проекту Постанови № 1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку із цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції).
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну "базовий місяць" на "місяць підвищення доходу", ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення "базового місяця" (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), "місяцем підвищення доходу" є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін "підвищення тарифних ставок (окладів)" для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (ч.ч. 3 і 4 ст. 4 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ), то зміни, внесені Постановою КМУ від 09.12.2015 № 1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Водночас, саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача з 01.12.2015 по 28.02.2018.
Аналогічна правова позиція викладена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постанові від 10.09.2020 у справі № 200/9297/19-а, де судом вищої ланки прямо вказано, що базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 має застосовуватись січень 2008 року (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 91445050).
Отже, до 01.12.2015 були відсутні правові підстави для здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, обрахованої із застосуванням при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року.
Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну індексацію-різницю (фіксовану суму індексації) за період з 01.03.2018 по 17.08.2019 (день виключення зі списків особового складу) відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, суд зазначає таке.
У постанові від 09.05.2023 по справі № 120/2234/22-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 110743218) Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду провів аналіз застосування Порядку № 1078 та навів релевантні висновки, а саме:

«Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абз. 2 п. 1-1, абз. 6 п. 5 Порядку № 1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз.2, 5 п. 4 Порядку № 1078).
Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок №1078 такого поняття не містять.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте постановою Уряду № 1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду (Верховний Суд) підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Верховний Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають Верховному Суду підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу Військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі № 380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі № 320/8554/21 із подібними правовідносинами.».

Так, судом встановлено, що позивач у період з 01.08.2015 по 17.08.2019 проходив військову службу у відповідача, що підтверджується копіями витягів з наказів начальника Військового інституту відповідача від 01.08.2015 № 158 та від 17.08.2019 № 168 (а.с.26).
Наказом начальника Військового інституту відповідача від 17.08.2019 № 168 позивач був виключений зі списків особового складу університету та всіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям до нового місця служби (а.с.26).
Згодом позивачем було встановлено, що відповідачем за період з 01.08.2015 по 17.08.2019 не було здійснено перерахування та виплату йому індексації грошового забезпечення в повному обсязі.
09.02.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перевірки правомірності нарахування та виплати йому індексації за період з 01.08.2015 по 17.08.2019 відповідно до Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, Порядку № 1078 та ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, що підтверджується копією листа відповідача від 17.02.2026 № 508/935 (а.с.16).
Листом від 17.02.2026 № 508/935 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання Постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013 у грудні 2015 року відбулося підвищення сукупного доходу військовослужбовців. На думку відповідача, це дозволило вважати січень 2016 року новим місяцем для обчислення індексу споживчих цін. Після набрання чинності Постановою КМУ від 30.08.2017 № 704, якою з 01.03.2018 було встановлено нові (підвищені) розміри посадових окладів, березень 2018 року є наступним «базовим місяцем», а обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації розпочалось з квітня 2018 року. У відповіді зазначено, що індексація позивачу нараховувалася виключно в межах прожиткового мінімуму (для курсантів — 790,00 грн), виходячи з наступних величин індексу: з грудня 2018 року по лютий 2019 року — 3,7% (29,23 грн.); з березня 2019 року по червень 2019 року — 7,0% (55,30 грн.); у липні 2019 року — 10,3% (81,37 грн.); у серпні 2019 року — 10,3% (72,10 грн.). Відповідач окремо наголосив на відсутності роз`яснень Міністерства соціальної політики України щодо механізму нарахування так званої «індексації різниці» (а.с.16-18).
З наданої позивачем інформації про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з серпня 2015 року по серпень 2019 року встановлено, що розмір індексації складав: у період з серпня 2015 року по листопад 2018 року – 0,00 грн;, у період з грудня 2018 року по лютий 2019 року – 29,23 грн.; у період з березня 2019 року по червень 2019 року – 55,30 грн.; у липні 2019 року – 81,37 грн.; у серпні 2019 року – 123,37 грн. (а.с.27-29).
Враховуючи наведені норми та правові позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, суд доходить висновку, що відповідач повинен був нарахувати і виплатити позивачу за період з 01.12.2015 по 17.08.2019 індексацію грошового забезпечення в повному обсязі, однак протиправно не зробив цього. 
Стосовно позовних вимог позивача щодо періоду з 01.08.2015 по 30.11.2015 суд зазначає, що оскільки до 01.12.2015 (дата початку застосування Постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013) були відсутні правові підстави для здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, в задоволені позовних вимог в цій частині позову слід відмовити.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині позову слід задовольнити частково, а саме, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.08.2019.
В решті позовних вимог в цій частині позову слід відмовити.
Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базового місяця) — січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум, суд виходить із такого.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.
Поряд з цим, стосовно позовних вимог позивача щодо періоду з 01.08.2015 по 30.11.2015 суд зазначає, що оскільки до 01.12.2015 (дата початку застосування Постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013) були відсутні правові підстави для здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, обрахованої із застосуванням при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, в задоволені позовних вимог в цій частині позову слід відмовити.
Отже, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015 по 17.08.2019, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базового місяця) — січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Таким чином, позовні вимоги у даній частині слід задовольнити частково, а саме: зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базового місяця) — січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті позовних вимог в цій частині позову слід відмовити.
Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну індексацію-різницю (фіксовану суму індексації) за період з 01.03.2018 по 17.08.2019 (день виключення зі списків особового складу) відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, суд виходить із такого.
Нормою ч. 2 ст. 9 КАС України законодавець визначив, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, для вирішення спірних правовідносин необхідно встановити співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суми індексації, що мала скластися в цьому місяці.
Відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
При цьому, відповідно до п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз. 5 п. 4 Порядку № 1078).
У березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30 %. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, враховуючи положення абз. 5 п. 4 Порядку № 1078, становила 4 463,15 грн. (1 762,00 грн. х 253,30 % / 100 = 4 463,15 грн.).
Такий розмір індексації грошового забезпечення 4 463,15 грн., який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовцям (березень 2018 року) вже досліджувався та встановлювався Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 22.06.2023 по справі № 520/6243/22 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 111725219).
З наданої позивачем інформації про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з січня по грудень 2018 року судом встановлено, що грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року становило 245,00 грн., а за березень 2018 року – 700,00 грн. (а.с.28).
Отже, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 455,00 грн. (700,00 грн. – 245,00 грн. = 455,00 грн.).
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 455,00 грн. не перевищив розмір індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) 4 463,15 грн., та в силу вимог абз. 4-6 п. 5 Порядку № 1078 у відповідача не було законних підстав не виплачувати позивачу індексацію у період, починаючи з 01.03.2018.
Тобто, відповідно до вимог абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації різниці грошового забезпечення в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн. – 455,00 грн. = 4 008,15 грн. Такий розмір «індексації-різниці» грошового забезпечення (4 008,15 грн.) згідно з абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 повинен бути виплачений позивачу по день звільнення з військової служби або до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), а також до такого розміру додається сума «поточної» індексації, яка виплачується, коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка.
Так, суд дійшов висновку про наявність у позивача правових підстав для нарахування та виплати йому щомісячної індексації-різниці у фіксованому розмірі 4 008,15 грн. за період з 01.03.2018 по 17.08.2019 відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.
Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну індексацію-різницю у фіксованому розмірі 4 008,15 грн. за період з 01.03.2018 по 17.08.2019 відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.08.2019, необхідність зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базового місяця) — січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум, а також необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну індексацію-різницю у фіксованому розмірі 4 008,15 грн. за період з 01.03.2018 по 17.08.2019 відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.
Натомість, відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а також не надіслав будь-яких доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Така пасивна поведінка відповідача на підставі ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікована судом як визнання позову.
Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, слід задовольнити частково, а саме у зазначеній вище частині.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», підстави для вирішення питання щодо розподілу суми судового збору відсутні.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 – 10, 14, 90, 241 – 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Київського національного університети імені Тараса Шевченка (код ЄДРПОУ 02070944, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 64/13) про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Визнати протиправною бездіяльність Київського національного університети імені Тараса Шевченка щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.08.2019.
Зобов`язати Київський національний університет імені Тараса Шевченка (код ЄДРПОУ 02070944, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 64/13) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базового місяця) — січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Зобов`язати Київський національний університет імені Тараса Шевченка (код ЄДРПОУ 02070944, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 64/13) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) індексацію-різницю у фіксованому розмірі 4 008,15 грн. (чотири тисячі вісім гривень п`ятнадцять копійок) за період з 01.03.2018 по 17.08.2019 відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».
В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 03 червня 2026 року.

Суддя О.В. Прудивус