СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/2872/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Демідова П.В., суддя Мартюхіна Н.О.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» (вх.№4440) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2872/25
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» (вх. №207Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2026 у справі №922/2872/25
за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4),
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )
ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 )
про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.01.2026 у справі №922/2872/25 позовні вимоги задоволено повністю; визнано недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина», оформлене протоколом від 14 серпня 2025 року; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 22.01.2026 у справі №922/2872/25 задоволено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. №745 від 12.01.2026); стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн.
ТОВ «Медицина» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2026 у справі №922/2872/25 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Медицина» про визнання недійсним рішення загальних зборів, яке оформлене протоколом від 14 серпня 2025 року; а також скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2026 у справі №922/2872/25 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» задоволено, рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2026 у справі №922/2872/25 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2026 у справі №922/2872/25 скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
20.04.2026 від ТОВ «Медицина» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 4440), в якій представник відповідача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Медицина» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 47850,00 грн, в обґрунтування якої зазначає, що між ТОВ «Медицина» та адвокатом Меркуловою Н.А. укладено договір про надання правничої допомоги №02-12/25 від 02.12.2025 та додаткову угоду №1 від 09.02.2026 до зазначеного договору. В межах договору адвокатом Меркуловою Н.А. було надано відповідачу правничу допомогу (послуги з адвокатської діяльності) на загальну суму 47850,00 грн, а саме: підготовлено та подано до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2026 у справі №922/2872/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Медицина» про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Медицина», оформленогог протоколом від 14.08.2025; взято участь у судових засіданнях 31.03.2026, 07.04.2026 та 14.04.2026 у справі №922/2872/25. Надана відповідачу професійна правнича допомога підтверджується актами наданих послуг (наданої правничої допомоги) №2 від 13.02.2026, №3 від 10.04.2026, №4 від 20.04.2026. Загальна кількість витраченого робочого часу на надання правничої допомоги у справі №922/2872/25 в суді апеляційної інстанції становить 10 годин.
Водночас, у своїй заяві представник відповідача наголошує, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням викладеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.
До заяви додані ордер серії АХ №1307903 від 02.12.2025, договір про надання правничої допомоги №02-12/25 від 02.12.2025, додаткова угода №1 від 09.02.2026, акти №2 від 13.02.2026, №3 від 10.04.2026, №4 від 20.04.2026 наданої правової допомоги.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2872/25 до розгляду без повідомлення учасників справи.
07.04.2026 від представника ОСОБА_1 надійшли заперечення на клопотання ТОВ «Медицина» про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2872/25, в обґрунтування яких покладено, зокрема, такі доводи:
- ТОВ «Медицина» не враховано принципи співмірності витрат на оплату послуг адвоката, визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України;
- витрати на професійну правничу допомогу, заявлені в апеляційній скарзі ТОВ «Медицина» як попередній орієнтовний розрахунок, складають 20000,00 грн. Водночас у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник ТОВ «Медицина» вже зазначає іншу суму витрат, а саме 47850,00 грн, що більш ніж удвічі перевищує раніше заявлений попередній орієнтовний розрахунок. Така суперечливість у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу свідчить про їх необґрунтованість та відсутність належного підтвердження реального обсягу наданих послуг;
- заявником не наведено належного обґрунтування причин збільшення розміру витрат, а також не доведено співмірність заявленої суми складності справи, обсягу наданих послуг та витраченого часу, що є обов`язковим відповідно до процесуального законодавства (особливо з урахуванням того, що адвокат відповідача вже брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, а тому повністю знайомий з матеріалами справи та обставинами спірної правової ситуації);
- завищена вартість вказаних дій відповідача з правової допомоги не відповідає критеріям розумності, необхідності та співрозмірності. Крім того, представником відповідача не доведено та не обґрунтовано понесення правничих витрат саме у заявленій сумі з урахуванням можливості її покладення на іншу сторону. Подані документи не містять зазначення витраченого часу на відповідні види робіт, що ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору;
- додаткова угода №1 від 09.02.2026 до договору про надання правничої допомоги №02-12/25 від 02.12.2025 та акт надання правової допомоги до договору про надання правничої допомоги №02-12/25 від 02.12.2025 №2 не містять відтиску печатки ТОВ «Медицина», що суперечить умовам додаткової угоди, натомість договір про надання правничої допомоги №02-12/25 від 02.12.2025 та акт надання правової допомоги до договору про надання правничої допомоги № 02-12/25 від 02.12.2025 року №3 від 10.04.2026 містять печатку ТОВ «Медицина», що свідчить про наявність такої печатки. Отже, вибіркове скріплення документів печаткою свідчить про непослідовність у їх оформленні та ставить під сумнів належність і допустимість документів, які не містять такого реквізиту, особливо з урахуванням того, що сторони самостійно визначили обов`язковість його проставлення. З огляду на викладене, подані документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами понесення витрат на правничу допомогу, а відтак не можуть бути покладені в основу їх відшкодування;
- спір у справі виник внаслідок свідомого та умисного правопорушення з боку ТОВ «Медицина» і в даному випадку застосуванню підлягають норми ч. 9 ст. 129 ГПК України, якими визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
На підставі вищевикладеного, представник позивача просить відмовити у стягненні на користь ТОВ «Медицина» витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.
Розглянувши заяву ТОВ «Медицина» про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.
За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторона (частина 6 статті 126 цього Кодексу).
Частина 5 статті 129 ГПК України передбачає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. 
Аналогічні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з апеляційною скаргою представник ТОВ «Медицина» адвокат Меркулова Н.А. повідомила, що орієнтовна сума судових витрат, які відповідач планує понести у зв`язку із розглядом судової справи в апеляційній інстанції складається, зокрема, із суми витрат на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.
Представник відповідача у судовому засіданні 14.04.2026 повідомила суд, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а докази понесення таких витрат будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення постанови.
Як зазначалося, після ухвалення постанови в межах п`ятиденного строку, встановленого ч.8 ст.129 ГПК України, представник відповідача звернулася із заявою, до якої долучені докази понесення витрат на правову допомогу.
Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги №02-12/25 від 02.12.2025, укладеного між ТОВ «Медицина» та адвокатом Меркуловою Н.А., клієнт доручає, а адвокат, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в порядку надання правової допомоги захищати права і законні інтереси та здійснювати представницькі повноваження Клієнта у відповідності до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в обсязі та на умовах, встановлених цим Договором. 
Згідно з п. 2.1.4. договору адвокат бере участь у судових засіданнях, в яких Клієнт є стороною або будь-яким іншим учасником судового процесу, в якості представника (захисника) Клієнта, а також безпосередньо вчиняє дії, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у тому числі із збирання відомостей про факти, що можуть бути використані як докази, а також, складає заяви, звернення, адвокатські запити, позовні заяви, пояснення, скарги та інші документи правового характеру (п. 2.1.3. Договору).
Пунктом 4.1 договору визначений порядок оплати послуг адвоката і зазначено, що розмір гонорару за надання правової допомоги за цим договором визначається сторонами виходячи з фактично витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги за цим договором клієнту. На момент укладення цього договору, під час погодження гонорарних відносин, клієнт ознайомлений адвокатом з рекомендаціями «Щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару», затвердженого рішенням Ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021.
Відповідно до 4.2. договору, обсяг та зміст наданої клієнту правової допомоги за цим договором, а також розмір гонорару визначається в акті (актах) наданої правової допомоги (надалі - «акт»), які формуються адвокатом по мірі надання правової допомоги та направляються на адресу клієнта засобами поштового або комунікаційного зв`язку або вручаються клієнту, вважається погодженим та підписаним (підлягаючим оплаті - за відсутності авансування або оплаченим - в частині авансу) клієнтом, якщо протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання акту від клієнта не надійшли обґрунтовані зауваження щодо такого акту. Підписання сторонами акту наданих засвідчує факт їх своєчасного та належного надання в обсязі та розмірах, що визначені цим актом. Акт може складатись як за певний період надання правової допомоги, так і на певний її вид. 
Відповідно до 4.3. договору оплата наданої правової (правничої-) допомоги здійснюється клієнтом у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок адвоката (або шляхом внесення оплати у готівковому виді). Оплата наданих послуг здійснюється протягом 5 (п`яти) днів з моменту складання та підписання сторонами акту наданих послуг.
Відповідно до п. 1.2. додаткової угоди №1 від 09.02.2026 до зазначеного договору безпосереднім предметом цього договору між клієнтом та адвокатом, захист та представництво інтересів клієнта, обсяг та напрямки яких визначаються сторонами у: письмових замовленнях (додатках), що є невід`ємною частиною цього договору або усних дорученнях, наданих клієнтом особисто або засобами електронного (мобільного) зв`язку. Факт прийняття адвокатом усного доручення підтверджується початком його фактичного виконання. На вимогу будь-якої із сторін усне доручення може бути оформлене письмовим замовленням.».
Актом №2 наданої правової допомоги від 13.02.2026 визначено, що адвокатом підготовлено та подано до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 07.01.2026 у справі №922/2872/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Медицина», оформлене протоколом від 14.08.2025, адвокатом витрачено 4 години робочого часу, а розмір гонорару складає 17320,00 грн.
За актом №3 наданої правової допомоги від 10.04.2026 адвокат взяв участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду 31.03.2026 та 07.04.2026, на які витрачено відповідно 1 годину робочого часу вартістю 4370,00 грн та 4 години вартістю 17480,00 грн.
За актом №4 наданої правової допомоги від 20.04.2026 адвокат взяв участь у судовому засіданні 14.04.2026, на яке витрачено 1 годину робочого часу вартістю 4370,00 грн.
Таким чином, загальна вартість правової допомоги, заявлена до відшкодування представником відповідача в суді апеляційної інстанції складає 47850,00 грн.
Апеляційний господарський суд зауважує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини четверта статті 126 ГПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Водночас за нормами частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Колегія суддів враховує, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначають випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Апеляційний господарський суд враховує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, від 24 жовтня 2019 року у справі №905/1795/18, від 17 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі №909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, вирішуючи заяву / клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В силу положень статті 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що надані представником відповідача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України, є належними і допустимими.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат ТОВ «Медицина» на професійну правову допомогу, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду звертається до критеріїв, зазначених у цій постанові, та зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Надаючи оцінку розміру витрат, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції, їх обґрунтованості, співмірності зі складністю справи, витраченому адвокатом часу, апеляційний господарський суд враховує таке.
Як вбачається з матеріалів справи, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням заперечень на висновки суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваному рішенні, є майже тотожними з позицією, яку відповідач займав під час розгляду справи в суді першої інстанції. Таким чином, станом на час апеляційного перегляду рішення сторони вже сформували свою позицію. Отже, складання апеляційної скарги не потребувало значних зусиль та не становило великої складності. 
Крім того, укладеним між ТОВ «Медицина» та адвокатом Меркуловою Н.А. договором передбачено погодинний порядок оплати послуг адвоката, з посиланням на рекомендації «Щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару», затверджені рішенням Ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021 (п. 4.1. договору).
Колегія суддів враховує, що самі по собі вищезгадані рекомендації не мають обов`язкового характеру. Водночас, посилання на них в договорі робить їх орієнтиром сторонам для визначення розміру оплати послуг адвоката. 
Так, вказаними рекомендаціями передбачено, що розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 0,25 мінімальної заробітної плати на день такої оплати. 
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено місячний розмір мінімальної заробітної плати у сумі 8647,00 гривень. Відповідно, вартість години роботи адвоката згідно вказаних рекомендацій становить 2161,75 грн.
Проте, з наданих представником відповідача актів вбачається, що вартість наданих адвокатом Меркуловою Н.А. послуг узгоджувалася з ТОВ «Медицина» в значно більшому розмірі (4370,00 грн за одну годину роботи), ніж це передбачено рекомендаціями.
З матеріалів справи також вбачається, що однакова вартість однієї години роботи адвоката (4370,00 грн) визначена як, наприклад, за складання апеляційної скарги, на яку згідно акту №2 про надання правової допомоги адвокатом витрачено 4 години, так і за очікування та участь у судовому засіданні 07.04.2026, на які згідно акту №3 про надання правової допомоги, також витрачено 4 години роботи.
Суд враховує, що судове засідання, яке відбулось 07.04.2026, розпочалось о 16:10 год та завершилось о 16:31 год, тобто його загальна тривалість складала 21 хвилину, про що свідчить протокол судового засідання від 07.04.2026 (том 2 а.с.223-225).
Колегія суддів наголошує, що дійсно така діяльність як очікування адвокатом судового засідання або час, витрачений на те, щоб дістатися до місця його проведення, пов`язана із наданням відповідної правничої допомоги. Проте, за своїм характером вона не є проявом інтелектуальної праці і не має бути оцінена нарівні з правовою допомогою, яка наприклад безпосередньо пов`язана із участю у судовому засіданні чи складанням апеляційної скарги або відзиву на неї.
При цьому, колегія суддів враховує, що загальна тривалість судових засідань, в яких представник відповідача взяла участь, не перевищує однієї години. Водночас, заявник зазначає, що витрати, понесені ним за участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції (одне з яких від 31.03.2026 відбулось за участі адвоката Меркулової Н.А. в режимі відеоконференції) загалом складають 26220,00 грн, що не може бути визнано судом достатньо обґрунтованим.
Колегія суддів також вважає слушними доводи іншої сторони, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, заявлений в апеляційній скарзі ТОВ «Медицина», складав 20000,00 грн. Водночас, у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник ТОВ «Медицина» вже просить стягнути з позивача 47850,00 грн, що більш ніж удвічі перевищує попередньо заявлену суму, без будь-якого обґрунтування такого значного її перевищення.
Дослідивши надані відповідачем докази, якими підтверджується понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з апеляційним переглядом справи, враховуючи фактичний обсяг наданих послуг, кількість підготовлених процесуальних документів і судових засідань, тривалість розгляду справи, виходячи з критерію реальності, співмірності та розумності розміру цих витрат, складності справи, витраченому адвокатом часу, заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, не узгоджується з вищенаведеними вимогами чинного законодавства щодо розумності, необхідності та співмірності відповідних витрат.
Зазначене є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18.
Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у cправі №910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
З урахуванням наведеного вище, враховуючи заяву позивача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2872/25 та стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в обсязі, що не перевищує розмір попереднього орієнтовного розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, заявленого в апеляційній скарзі (20000,00 грн).
Щодо посилань представника позивача в клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу відповідача про відсутність відтиску печатки ТОВ «Медицина» в додатковій угоді від 09.02.2026 та акті №2 від 13.02.2026, колегія суддів зазначає, що вказане не впливає на юридичну силу документів, суб`єкт господарювання має право, але не зобов`язаний використовувати печатку, а її відсутність на первинних документах не ставить під сумнів їх дійсність.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що в даному випадку судові витрати заявлені до стягнення саме з позивача, а не з третіх осіб. Заява про ухвалення додаткового рішення була направлена представнику позивача, що надало можливість ознайомитись з її змістом та надати заперечення, які дослідженні судом апеляційної інстанції та враховані при ухваленні додаткової постанови у справі. Окрім того, судом було направлено ухвалу про прийняття заяви про ухвалення додаткового рішення всім учасникам справи, які мали можливість самостійно висловити свої заперечення щодо неї.
На підставі викладеного, керуючись ст. 123, 129, 221, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» (вх.№4440 від 21.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2872/25 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» (61057, місто Харків, Конституції майдан, будинок 21, офіс 7, код ЄДРПОУ 22689835) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.
В іншій частині заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Медицина» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя П.В. Демідова 

Суддя Н.О. Мартюхіна