30.04.26
33/812/185/26
Єдиний унікальний номер судової справи: 484/797/26
Номер провадження: 33/812/185/26 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Шурмою Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Бабкової Ольги Сергіївни на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 592185 від 15 лютого 2026 року, ОСОБА_1 15 лютого 2026 року о 17 год 40 хв в м. Первомайськ, вул. Театральна, 39 керував транспортним засобом Ford Transit D, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: не стійка хода, нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 09 квітня 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Бабкова О.С. подала до Миколаївського апеляційного суду через суд першої апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бабкова О.С. зазначає, що постанова суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.
На переконання захисника, суд не з`ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду. Суд фактично перейняв на себе обов`язок щодо доведення вини ОСОБА_1 , чим грубо порушив його право на захист.
Захисник звертає увагу на те, що відеозаписи, що містяться в матеріалах справи не фіксують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
За такого, на думку адвоката Бабкової О.С., оскільки ОСОБА_1 не керував будь-яким транспортним засобом, тому не є водієм і підстав у працівників поліції для перевірки його на стан сп`яніння не було, оскільки чинним законодавством України не передбачена перевірка пішохода чи пасажира авто працівником поліції на стан сп?яніння.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бабкова О.С. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від адвоката Бабкової О.С. надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність ОСОБА_1 та задовольнити апеляційну скаргу.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним 15 лютого 2026 року правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема даними, які містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 592185 від 15 лютого 2026 року; на відеозаписі, що міститься на DVD + R дисках та які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення; в рапорті, в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Так, судом встановлено, що 15 лютого 2026 року ОСОБА_2 повідомила у службу 102, що о 17 год 40 хв за адресою: вул. Театральна, буд. 39, м. Первомайськ автомобіль Форд Транзит, номерний знак НОМЕР_2 «б`є» припарковані біля під`їзду автомобілі. Водій в стані сп?яніння, поводить себе неадекватно (а.с.7).
15 лютого 2026 року о 18 год 29 хв поліцейським Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області сержантом поліції Адамовським М.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 592185 від 15 лютого 2026 року, з якого вбачається, що15 лютого 2026 року о 17 год 40 хв в м. Первомайськ, вул. Театральна, 39 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit D, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: не стійка хода, нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомого приладу Драгер або в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).
Протокол про адміністративне правопорушення водієм підписано, однак від надання пояснень водій відмовився.
З відеозапису, що наявний в матеріалах справи на DVD + R дискувстановлено, у дворі багатоповерхового будинку біля припаркованих автомобілей стоїть транспортний засіб - Ford Transit D, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , до якого підійшов працівник поліції. У вказаному автомобілі на водійському сидінні знаходиться, як в подальшому буде встановлено ОСОБА_1 . Після встановлення особи водія, працівник поліції повідомив йому про наявні в нього ознаки алкогольного сп?яніння, а саме: нестійка хода, нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або проїхати до медичного закладу, однак водій відмовився. Разом з цим, водій не заперечував факту перебування в стані алкогольного сп?яніння, а пояснював це тим, що він міг вжити алкогольні напої вже після того як приїхав на місце. Далі, відеозапис фіксує складання працівниками поліції адміністративних матеріалів.
Отже, ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу Ford Transit D, номерний знак НОМЕР_1 та маючи ознаки алкогольного сп`яніння на обґрунтовану вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 592185 від 15 лютого 2026 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпеченнябезпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
На вимогу працівників поліції, водій транспортного засобу Ford Transit D, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мав беззастережно виконати законну вимогу працівників поліції щодо огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному заклад. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписи, що містяться в матеріалах справи не фіксують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом на увагу суду не заслуговують з огляду на обставини даної справи. 
Зокрема, факт вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення підтверджено громадянкою ОСОБА_2 , яка й повідомила у службу 102 про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом вчиняв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
Крім цього, з відеозапису вбачається, що особу водія було встановлено працівниками поліції які прибули на місце виклику.
Будь - яких переконливих доказів про те, що вказаним транспортним засобом того дня та за обставин встановлених у справі керувала інша особа матеріали справи не місять.
Натомість такі твердження, суд оцінює як обраний стороною захисту нею спосіб захисту, який є правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винуватості водія одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.
За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Бабкової Ольги Сергіївни залишити без задоволення.
Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т. В. Крамаренко