Справа № 163/2429/24  Провадження №33/802/463/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року         місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
представника Волинської митниці – Кунєвої З.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ХАРВЕСТ ТРЕЙД ГРУП» (код ЄДРПОУ 44555435), РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України,

В С Т А НО В И В:

Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 16.04.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 130721 (сто тридцять тисяч сімсот двадцять одна) гривня 37 копійок. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, як директор ТОВ «ХАРВЕСТ ТРЕЙД ГРУП» (код ЄДРПОУ 44555435), під час митного оформлення товарів: «Напівпричіп-цистерна для хімпродуктів б/у марки «SCHRADER» модель «D/NRW/0081», шасі № НОМЕР_2 , рік виготовлення – 1999», «Сідельний тягач б/у марки «DAF» модель «XF 105.510», шасі № НОМЕР_3 , рік виготовлення – 2010» за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ №23UA205140033566U0 від 28.04.2023 року, №23UA205140033489U0 від 28.04.2023 року вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 130721,37 гривень шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AR0621930 від 05.04.2023 року, №PL/MF/AR 0621929 від 05.04.2023 року, які не були видані та легалізовані зазначеним у них Митно-податковим управлінням у м. Катовіце (Митниця у відділенні Славкув) Республіки Польща, та стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого у зазначених митних деклараціях типу ІМ40ДЕ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України (а.с.179-183).
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою з огляду на те, що судове рішення винесено з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановлення неправомірного рішення.
Вказує на те, що оскаржувану постанову від 16.04.2026 року він отримав 20.04.2026 року електронною поштою, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено із поважних причин.
Посилається на те, що матеріали справи не містять документів, які б вказували на скерування оригіналів запитуваних сертифікатів митному органу Республіки Польща, а також відповіді цього органу щодо підтвердження чи не підтвердження автентичності зазначених сертифікатів. Крім того, не долучено документів, у яких компанія продавець повідомила про не підтвердження продажу транспортних засобів. Вказує на те, що сертифікати були офіційними документами, виданими уповноваженим органом, а митним органом України не надано доказів того, що сертифікат був підроблений або містив завідомо неправдиві відомості, жодного висновку від іноземного компетентного органу щодо фальсифікації або недійсності сертифіката суду не надано. Крім того, митні декларації та сертифікати були прийняті митним органом, а імпортовані товари випущені у вільний обіг, при цьому митним органом проведено митне оформлення товару без будь-яких зауважень. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду від 16.04.2026 року скасувати та винести нову, якою звільнити його від відповідальності, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення(а.с.187-195).
В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився. Від нього на адресу апеляційного суду 02.06.2026 року надійшла заява про визнання винуватості (а.с.205). Представник митниці не заперечувала щодо продовження слухання справи у відсутності ОСОБА_1 . А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності, відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги; заслухавши представника Волинської митниці, яка заперечила доводи апеляційної скарги, просила постанову суду першої інстанції залишити без змін; приходжу до наступного висновку.
Згідно ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч.2 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що постанова стосовно ОСОБА_1 винесена 16.04.2026 року у його відсутності (а.с.179-183).
Останнім днем для подачі апеляційної скарги є 24 година 27.04.2026 року (наступний робочий день). Проте, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав лише 29.04.2026 року через засоби поштового зв`язку Укрпошта, яка була місцевим судом зареєстрована 05.05.2026 року, тобто з пропуском зазначеного терміну.
Місцем судом вжито всіх належних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчило, зокрема його останнє клопотання про відкладення розгляду справи у суді першої інстанції (а.с.176), яке було відхилено. 
Верховний суд неодноразово висловлював позицію, що незнання особи про порушення її прав через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. (постанова ВП ВС від 02.10.2025 у справі №990/376/24).
Відповідно апеляційний судприходить до висновку, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови відсутні з огляду на обізнаність ОСОБА_1 про судовий розгляд, а тому апеляційну скаргу слід повернути апелянту.
Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відтак, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті мотиви, які наведено ОСОБА_1 у апеляційній скарзі в частині клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суперечать положенням ч.2 ст.294 КпАП України, де зазначено, що перебіг процесуального строку починається з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомленим зі змістом пред`явленого правопорушення, знав як про наявне судове провадження, так і про дату, час і місце судового розгляду, що в апеляційній скарзі не заперечується,крім того в судове засідання апеляційного суду не з`явився для дачі пояснень на підтримання апеляційної скарги в частині клопотання про поновлення процесуального строку та обґрунтування поважності таких причин, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для визнання причин, вказаних у вимогах апеляційної скарги в частині клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, такими, що заслуговують на увагу за таких обставин, та відповідно відмовляє у поновленні строку на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу слід повернути апелянту.
Дана постанова не перешкоджає повторному звернення з апеляційної скаргою.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КпАП України, 

П О С Т А Н О В И В:

В поновленні строку особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на подачу апеляційної скарги на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, відмовити.
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, повернути скаржнику.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду      Гапончук В.В.