ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6739/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24.03.2026 о/р913280128855;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити переведення ОСОБА_1 з 17.03.2026 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» та п.10, 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 22.11.1991 по 13.09.2013 на посадах у Бітлянській сільській раді, з урахуванням довідки №198/02-29 від 17.03.2026 про складові заробітної плати та довідки №199/02-29 від 17.03.2026 про інші складові заробітної плати, виданих Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 17.03.2026 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» та п.10, 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», надавши довідки про складові заробітної плати. Зазначає, що є особою з інвалідністю ІІ групи, станом на 01.05.2016 мала понад 20 років стажу державної служби, працювала на посаді, яка зараховується до стажу державної служби, безпосередньо перед призначенням пенсії по інвалідності. Вважає відмову відповідача протиправною, оскільки закон не пов`язує призначення пенсії по інвалідності державного службовця з досягненням пенсійного віку. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що 17.03.2026 позивач звернулася із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за іншим законом – відповідно до Закону України «Про державну службу». За результатами розгляду заяви та документів рішенням від 24.03.2026 №913280128855 відмовлено в перерахунку пенсії в частині переведення на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, оскільки пенсії за цим Законом призначаються за умови досягнення пенсійного віку, встановленого для жінок ст.26 Закону №1058-IV, а станом на 17.03.2026 позивач не набула права на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV. Зазначає також, що оскільки рішення про переведення на пенсію державного службовця не приймалось, вимога зарахувати до стажу державної служби період роботи у Бітлянській сільській раді з урахуванням наданих довідок є передчасною. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено пояснення та аргументи щодо наведених відповідачем заперечень та мотиви їх відхилення. Позивач зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 дійшла висновку, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності державного службовця з такою умовою, як досягнення певного віку. Час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», підлягає зарахуванню до стажу державної служби, а вимога щодо врахування довідок про складові заробітної плати є похідною і ґрунтується на висновках Верховного Суду.
Третя особа, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подала пояснення щодо позову, в якому виклала обставини справи та правове обґрунтування, аналогічне доводам відповідача, зазначивши, що оскільки позивач не досягла віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, підстави для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ на підставі п.10, 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII відсутні, та просила відмовити у задоволенні позову повністю. Від позивача надійшла відповідь на відзив третьої особи з мотивами його відхилення.
Ухвалою судді від 13.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Дослідженням записів трудової книжки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що позивач працювала в органі місцевого самоврядування – Бітлянській сільській раді: з 22.11.1991 на посаді головного бухгалтера сільської ради; 03.01.2002 переведена на посаду спеціаліста ІІ категорії бухгалтерського обліку, прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування, присвоєно 15 ранг посадової особи місцевого самоврядування; 02.01.2004 присвоєно 14 ранг посадової особи місцевого самоврядування; 31.03.2006 переведена на посаду головного бухгалтера; 30.08.2013 присвоєно 13 ранг; 12.09.2013 присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування у зв`язку з виходом на пенсію; 13.09.2013 звільнена з посади головного бухгалтера Бітлянської сільської ради у зв`язку з виходом на пенсію, пов`язаною з інвалідністю, відповідно до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» і ст.38 КЗпП України.
Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, причина інвалідності – внаслідок роботи в органах місцевого самоврядування, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 та матеріалами пенсійної справи.
Розпорядженням Турківського управління Пенсійного фонду України №128855 від 25.09.2013 позивачеві призначено пенсію по інвалідності посадової особи місцевого самоврядування.
Рішенням від 26.02.2021 позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.
Стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить 21 рік 9 місяців 21 день, що підтверджується розрахунком стажу та записами трудової книжки.
Загальний стаж роботи позивача становить 22 роки 7 місяців 16 днів.
17.03.2026 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ та п.10, 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII. До заяви позивач долучила видані Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області довідку №198/02-29 від 17.03.2026 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку №199/02-29 від 17.03.2026 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За принципом екстериторіальності заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
За результатами розгляду заяви та наданих документів відповідач прийняв рішення від 24.03.2026 о/р913280128855 про відмову в перерахунку пенсії згідно заяви від 17.03.2026 в частині переведення на пенсію відповідно до Закону №889-VIII. В оскаржуваному рішенні зазначено, що пенсії відповідно до Закону №889-VIII призначаються за умови досягнення пенсійного віку, для жінок – віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, та за наявності страхового стажу для жінок 30 років, а станом на 17.03.2026 заявниця не набула права на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV.
Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Змістом спірних правовідносин є відповідність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі – Закон №889-VIII), який набув чинності з 01.05.2016.
Відповідно до ст.90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.
Згідно з пп.1 п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі – Закон №3723-ХІІ), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до п.8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Згідно з п.4 ч.2 ст.46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Частиною першою ст.37 Закону №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, – у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч.9 ст.37 Закону №3723-ХІІ пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або ІІ групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або ІІ групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Згідно зі ст.21 Закону України від 07.06.2001 №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі – Закон №2493-ІІІ) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону №1058-IV. На цих осіб поширюється також збережене розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.
Порядок обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі – Порядок №283), згідно з п.2 якого до стажу державної служби включався час роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону №2493-ІІІ. Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 Порядку обчислення стажу державної служби (далі – Порядок №229), згідно з п.4 якого до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-ІІІ.
Умови призначення пенсій державним службовцям визначено Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі – Порядок №622).
Відповідно до п.4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, – заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає таке.
До 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які досягли визначеного законодавством віку та мали передбачений законом страховий стаж, а також стаж державної служби не менш як 10 років і на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016 правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін. Аналіз п.10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII у взаємозв`язку зі ст.37 Закону №3723-ХІІ дає підстави для висновку, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі) така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Судом встановлено, що період перебування позивача на посадах у Бітлянській сільській раді з 22.11.1991 по 13.09.2013 є роботою на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-ІІІ. За приписами п.8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» та п.4 ч.2 ст.46 Закону №889-VIII, п.2 Порядку №283 і п.4 Порядку №229 такий час підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить 21 рік 9 місяців 21 день, тобто перевищує 20 років. Отже, позивач належить до кола осіб, за якими відповідно до п.12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII збережено право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.
Аналогічний висновок щодо зарахування часу перебування на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби викладений у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №500/6640/16, від 10.02.2021 у справі №825/1453/18, від 12.04.2021 у справі №591/3924/16-а.
Основним аргументом відповідача та третьої особи на обґрунтування правомірності відмови є те, що пенсія відповідно до Закону №889-VIII призначається за умови досягнення пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, а станом на 17.03.2026 позивач такого віку не досягла
Даючи оцінку вказаному, суд враховує настпне.
Позивач звернулася із заявою про переведення саме на пенсію по інвалідності державного службовця. Умови призначення пенсії по інвалідності державного службовця визначені окремою нормою – ч.9 ст.37 Закону №3723-ХІІ, яка, на відміну від ч.1 цієї статті, не пов`язує право на таку пенсію з досягненням пенсійного віку. За змістом ч.9 ст.37 Закону №3723-ХІІ право на пенсію по інвалідності державного службовця мають, зокрема, особи з числа інвалідів І або ІІ групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.
Суд встановив, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж державної служби понад 20 років і безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії по інвалідності посадової особи місцевого самоврядування, призначеної їй розпорядженням №128855 від 25.09.2013, працювала на посаді, віднесеній до посад, що зараховуються до стажу державної служби. За таких обставин позивач відповідає умовам, визначеним ч.9 ст.37 Закону №3723-ХІІ, для призначення пенсії по інвалідності державного службовця.
Висновок про те, що Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності державного службовця з такою умовою, як досягнення певного віку, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18). Велика Палата Верховного Суду зазначила, що орган пенсійного фонду як суб`єкт владних повноважень трактує норми Закону на свій розсуд і віддає перевагу найменш сприятливому для особи тлумаченню законодавства. У цій зразковій справі Велика Палата Верховного Суду визначила, що її висновки належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.
Наведений підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22.10.2025 у справі №420/2055/25, в якій суд касаційної інстанції, виходячи з того, що особа є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років і перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, погодився з наявністю правових підстав для переведення такої особи з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ. У цій постанові Верховний Суд також підтвердив, що особа має право на призначення такої пенсії у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у відповідних довідках. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 та у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а і від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що позивач набула право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ та п.10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а тому оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24.03.2026 о/р913280128855 про відмову в перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимог зобов`язального характеру.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Судом встановлено, що позивач звернулася із заявою про переведення на пенсію по інвалідності державного службовця 17.03.2026, надавши при цьому всі необхідні документи, у тому числі довідки про складові заробітної плати. Відповідачем, як органом, що призначає пенсію, не вимагалось дооформлення поданих документів чи подання додаткових документів. Тобто позивачем дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ та п.10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.
З метою ефективного захисту порушеного права позивача, відповідно до ст.5, 245 КАС України, відповідача слід зобов`язати здійснити переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ з дати звернення – з 17.03.2026.
Водночас суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію. У цій справі за принципом екстериторіальності структурним підрозділом, що приймав оскаржуване рішення, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Тож дії зобов`язального характеру щодо переведення позивача на вказаний вид пенсії має вчинити цей орган. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.
Щодо вимог про зарахування стажу та врахування довідок про складові заробітної плати.
Вимоги про зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 22.11.1991 по 13.09.2013 на посадах у Бітлянській сільській раді та про здійснення перерахунку і виплати пенсії з урахуванням довідок №198/02-29 та №199/02-29 від 17.03.2026 є похідними від вимоги про переведення на пенсію по інвалідності державного службовця та ґрунтуються на висновках Верховного Суду.
За змістом ст.37 Закону №3723-ХІІ та п.4 Порядку №622 особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія обчислюється у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21 та підтверджений у постанові від 05.03.2025 у справі №560/5916/24.
Беручи до уваги сформовану судову практику Верховного Суду, суд приходить до висновку, що переведення на інший вид пенсії здійснюється з урахуванням наданих довідок, наявних у матеріалах справи. Оскільки переведення позивача на пенсію по інвалідності державного службовця здійснюється з дати звернення (17.03.2026), а період роботи у Бітлянській сільській раді є підставою для такого переведення, вимоги про зарахування цього періоду до стажу державної служби та про здійснення перерахунку і виплати пенсії з урахуванням поданих довідок підлягають задоволенню як похідні.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, з урахуванням установленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то позивач звільнена від його сплати відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.2, 5, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24.03.2026 о/р913280128855 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження: вул.Морехідна, буд.1, м.Миколаїв, 54008; код ЄДРПОУ: 13844159) здійснити переведення ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) з 17.03.2026 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» та п.10, 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 22.11.1991 по 13.09.2013 на посадах у Бітлянській сільській раді, з урахуванням довідки №198/02-29 від 17.03.2026 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки №199/02-29 від 17.03.2026 про інші складові заробітної плати, виданих Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.