ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/185/26
Провадження № 2/483/338/2026
РІШЕННЯ
Іменем України
24 червня 2026 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої – судді Рак Л.М.,
за участю секретаря – Гречки С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно,–

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2026 року адвокат Михайленко Н.М., яка є представником позивачки ОСОБА_1 , звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Свої вимоги представник позивачки обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно, спадкоємицею майна померлого. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки ОСОБА_3 , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з даними погосподарської книги Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області власником житлового будинку, який розташований за вказаною вище адресою значиться ОСОБА_3 , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 51/04.03 від 18 липня 2024 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 . У встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивачка подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке за життя спадкодавець не оформив. Крім виписки з погосподарської книги та технічного паспорту, у позивачки відсутні інші документи, які б свідчили про право власності на житловий будинок, так як правовстановлюючий документ на житловий будинок померлий взагалі не отримав за життя. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеногоЗакону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Тобто, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Посилаючись на викладене представник позивачки просила визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , право власності на житловий будинок    АДРЕСА_2 загальною площею 62,60 кв.м, з них житловою площею – 41,60 кв.м, а саме: сіни «1-1» – 11,00 кв.м, кухню «1-2» –10,00 кв.м, житлову кімнату «1-3» – 16,10 кв.м, житлову кімнату «1-4» – 15,50 кв.м, житлову кімнату «1-5» – 10,00 кв.м; а також будівлі та споруди за тією ж адресою: кухню «Б»; гараж «В»; сараї «Г», «Д»; вбиральню «Е»; огорожу «№ 1»; ворота «№ 2»; басейн «№ 3»; водоколонку «№ 4»; замощення «№ 1».
Ухвалою від 27 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 13 квітня 2026 року було витребувано у Другій Очаківській державній нотаріальній конторі Миколаївської області спадкову № 36/2021, відкритої щодо майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
04 травня 2026 року на виконання ухвали суду державним нотаріусом Четвертої миколаївської Державної нотаріальної контори Миколаївської області у порядку заміщення державного нотаріуса Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Селецькою Н.П. надано копію спадкової справи № 36/2021 відкритої після смерті  ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 18 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Учасники справи, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися.
Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій крім того, зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача – Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника, а також, що з позовом сільська рада згодна.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24 травня 1987 року, батьком ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 (а.с. 12).
ОСОБА_4 , в зв`язку з укладенням шлюбу, 28 жовтня 2011 року змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00030144387 від 30 березня 2021 року (а.с. 13, 58).
ОСОБА_6 , в зв`язку з укладенням іншого шлюбу, 28 січня 2021 року змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 (а.с. 16).
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка  ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_3  помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 17).
Як вбачається з копії спадкової справи № 36/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 30 березня 2021 року звернулася до Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 (а.с.51)
Окрім позивачки ОСОБА_1 , спадкоємцями майна померлого ОСОБА_3 є діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які звернулися до Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_10 , який з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався (а.с. 52, 68)
21 серпня 2025 року державним нотаріусом Четвертої миколаївської Державної нотаріальної контори Миколаївської області у порядку заміщення державного нотаріуса Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Селецькою Н.П. видано позивачці ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на:
- земельну ділянку площею 0,426 га з кадастровим номером 4825180700:01:000:2233 (а.с.102);
- земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 4825180700:01:000:1746 (а.с.104);
- земельну ділянку площею 0,47 га з кадастровим номером 4825180700:01:000:1104 (а.с.106);
- земельну ділянку площею 0,9501 га з кадастровим номером 4825180700:01:000:0538 (а.с.108);
- земельну ділянку площею 2,1201 га з кадастровим номером 4825180700:01:000:0537 (а.с.110).
Як вбачається з роз`яснення державного нотаріуса Четвертої миколаївської Державної нотаріальної контори Миколаївської області у порядку заміщення державного нотаріуса Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Селецької Н.П. від 21 серпня 2025 року № 265/02-14, позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім`я померлого (а.с. 87). 
Разом з тим, з виписки з погосподасрької книги № 51/04.03 від 18 липня 2024 року, виданої Іванівським старостинським округом Куцурубської сільської ради вбачається, що згідно запису погосподарської книги № 101 за 2016-2023 року особовий рахунок № НОМЕР_1 , головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті був ОСОБА_3 (а.с. 18). 
Згідно з довідкою Куцурубської сільської ради від 30 березня 2021 року № 182  ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 20 вересня 1986 року по день смерті (а.с. 54).
З копії технічного паспорта на індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (після зміни назви – ОСОБА_11 ), виготовлений 15 лютого 2021 року вбачається,що за вказаною адресою наявні будівлі і споруди, а саме: житловий будинок «А-1» загальною площею 62,60 кв.м, з них житловою площею – 41,60 кв.м, а саме: сіни «1-1» – 11,00 кв.м, кухню «1-2» –10,00 кв.м, житлову кімнату «1-3» – 16,10 кв.м, житлову кімнату «1-4» – 15,50 кв.м, житлову кімнату «1-5» – 10,00 кв.м; а також будівлі та споруди за тією ж адресою: кухню «Б»; гараж «В»; сараї «Г», «Д»; вбиральню «Е»; огорожу «№ 1»; ворота «№ 2»; басейн «№ 3»; водоколонку «№ 4»; замощення «№ 1» ( 9-11, 14, 24).
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Частиною третьою статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Крім того, з роз`яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.
Спори про спадкування підлягають розгляду у судовому порядку у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріалами справи підтверджене роз`яснення нотаріуса щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року.
Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках, сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості.
Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що  ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , і той факт, що за життя він не отримав правовстановлюючий документ на нього, не позбавляє спадкоємицю права на отримання нею спадщини за законом.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом.
З огляду на викладене, враховуючи, що спадкодавцю  ОСОБА_3 на праві власності належав спірний житловий будинок, однак, померлий не здійснив його державну реєстрацію права власності, та оскільки встановити право власності у позасудовому порядку неможливо, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263- 265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно, – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок   АДРЕСА_2 загальною площею 62,60 кв.м, з них житловою площею – 41,60 кв.м, а саме: сіни «1-1» – 11,00 кв.м, кухню «1-2» –10,00 кв.м, житлову кімнату «1-3» – 16,10 кв.м, житлову кімнату «1-4» – 15,50 кв.м, житлову кімнату «1-5» – 10,00 кв.м; а також будівлі та споруди за тією ж адресою: кухню «Б»; гараж «В»; сараї «Г», «Д»; вбиральню «Е»; огорожу «№ 1»; ворота «№ 2»; басейн «№ 3»; водоколонку «№ 4»; замощення «№ 1».

Судові витрати віднести на рахунок позивачки.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 липня 2026 року.

Головуючий: