Дата документу 17.06.2026 Справа № 331/222/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №331/222/25   Головуючий у 1- інстанції Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/807/304/26 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
17 червня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Гончар М.С.,
Трофимової Д.А.
за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз України» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:
У січні 2025 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 звернулися до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут», ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про захист прав споживачів.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі зареєстровані, мешкають, та є власниками, наймачами житлових приміщень в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . Позивачі, як побутові споживачі природного газу, житлові приміщення яких обладнані лише однією газовою плитою для приготування їжі, споживають та ведуть розрахунки за спожитий газ відповідно до норм встановлених діючим законодавством України, до встановлення в їх житлових приміщеннях лічильників газу. В листопаді 2017 року з наданих ТОВ «Запоріжгаз збут» платіжних документів позивачі дізналися про те, що норми споживання природного газу для них і членів їх родин значно зросли. Позивачі вважають дії АТ «Запоріжгаз» щодо невизнання за позивачами права на забезпечення індивідуальними безкоштовними лічильниками за рахунок АТ «Запоріжгаз», невизнання, що АТ «Запоріжгаз» зобов`язано за свій рахунок здійснити встановлення і квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам – позивачам, не проведення перерахунку по нормах споживання природного газу є неправомірними, та такими, що порушують законні права позивачів власників житлових приміщень в даному багатоквартирному будинку. Перед прийняттям рішення про обладнання багатоквартирного будинку ЗВОГ, та внесення даної інформації до плану розвитку газорозподільної мережі м. Запоріжжя, оператор ГРМ повинен був виконати наступні дії: врахувати норми Закону України «Про захист прав споживачів», щодо заборони порушення прав споживачів, шляхом створення дискримінаційних умов споживання природного газу; оприлюднити проект розвитку газорозподільної системи м. Запоріжжя; отримати рішення загальних зборів (в порядку визначеному Законом України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку») щодо дозволу на встановлення ЗВОГ від загальних зборів власників житлових і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 ; розробити технічну документацію, та погодити її з відповідними органами місцевого самоврядування, а також мешканцями багатоквартирного будинку. Таким чином, дії АТ «Запоріжгаз» щодо встановлення на багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 ЗВОГ порушують норми вищевказаних законів, права позивачів. Починаючи з лютого 2017 року позивачі сплачують не по встановленим нормам 3 м.куб., а по показам загальнобудинкового лічильника газу, який не відображає фактичну кількість природного газу, який споживається кожним конкретно споживачем, тобто позивачам потрібно провести відповідний перерахунок.
Просили суд: визнати за позивачами право на забезпечення індивідуальними безкоштовними лічильниками за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз»; визнати, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відповідно до ст. 6 Закону України «Про комерційний облік природного газу» зобов`язаний за свій рахунок здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам – позивачам; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» провести перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідно до норм, встановлених Постановою КМУ № 619 від 08.06.1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» в розмірі 3 м.куб., по особовим рахункам побутових споживачів – позивачів з листопада 2017 року; зобов`язати ТОВ «Запоріжгаз збут» провести перерахунки плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів – позивачів з листопада 2017 року по 01.05.2022 року; зобов`язати ТОВ «ГК «Нафтогаз України» провести перерахунки плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів – позивачів з 01.05.2022 року, судові витрати покласти на відповідачів.
Рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2025 року позов задоволено частково.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (ЄДРПОУ 03345716) здійснити за свій рахунок встановлення індивідуальних газових лічильників в квартирах побутових споживачів, а саме: ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 ; ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_5 ; ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_6 ; ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_7 ; ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_8 ; ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_9 ; ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_10 ; ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_11 .
Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (ЄДРПОУ 03345716) провести перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідно до норм, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08 червня 1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» в розмірі 3 м.куб., по особовим рахункам побутових споживачів з листопада 2017 року, а саме: ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 ; ОСОБА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_2 ; ОСОБА_3 по особовому рахунку № НОМЕР_3 ; ОСОБА_4 по особовому рахунку № НОМЕР_4 ; ОСОБА_5 по особовому рахунку № НОМЕР_5 ; ОСОБА_6 по особовому рахунку № НОМЕР_6 ; ОСОБА_8 по особовому рахунку № НОМЕР_7 ; ОСОБА_9 по особовому рахунку № НОМЕР_8 ; ОСОБА_7 по особовому рахунку № НОМЕР_9 ; ОСОБА_10 по особовому рахунку № НОМЕР_10 .
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» (ЄДРПОУ 39587271) провести перерахунок плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів з листопада 2017 року, а саме: ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 ; ОСОБА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_2 ; ОСОБА_3 по особовому рахунку № НОМЕР_3 ; ОСОБА_4 по особовому рахунку № НОМЕР_4 ; ОСОБА_5 по особовому рахунку № НОМЕР_5 ; ОСОБА_6 по особовому рахунку № НОМЕР_6 ; ОСОБА_8 по особовому рахунку № НОМЕР_7 ; ОСОБА_9 по особовому рахунку № НОМЕР_8 ; ОСОБА_7 по особовому рахунку № НОМЕР_9 ; ОСОБА_10 по особовому рахунку № НОМЕР_10 .
Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (ЄДРПОУ 03345716) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» (ЄДРПОУ 39587271) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Запоріжгаз збут» подав апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати в частині задоволених вимог до ТОВ «Запоріжгаз збут» та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Запоріжгаз збут», відповідно до приписів Правил постачання природного газу, Закону України «Про ринок природного газу», кодексу ГРС є гарантованим постачальником природного газу в м. Запоріжжя, який не здійснює розподіл природного газу, не змінює об`єми розподіленого природного газу споживачам, не здійснює їх перерахунки, а також не встановлює режими нарахування об`ємів спожитого газу. Позивачі не надали суду жодного належного доказу щодо наявності у ТОВ «Запоріжгаз збут» повноважень встановлювати режими нарахування об`ємів спожитого природного газу, а також, що саме ТОВ «Запоріжгаз збут» встановив позивачам режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку газу. 
01 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно технологічного управління, тобто серед суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи.
В Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року (далі – Кодекс ГРС), зазначено, що оператор газорозподільної системи (далі – Оператор ГРМ) – це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Пунктом 13 розділу 3 Правил визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ. Відповідно п. 5 ч. 4 розділу 9 Кодексу ГРС, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. 
Це підтверджуються правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №210/5132/19 (провадження № 61-4893св20), від 20.07.2020 року у справі №212/1796/18-ц (провадження № 61-23124св19), від 22.12.2021р. у справі № 210/3912/19 (провадження № 61-15246св20).
В даній справі суд зобов`язав саме ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити перерахунок обсягів спожитого газу, при тому, що відповідач такими повноваженнями не наділений і не має правових підстав, оскільки повноваженнями щодо визначення обсягів спожитого газу та його перерахунок наділені виключно Оператори ГРМ відповідно норм Кодексу ГРМ, Кодексу ГТС, Правил постачання природного газу, ліцензії на розподіл природного газу, і в даному випадку це є АТ «Запоріжгаз». Вважає, що залишення рішення суду першої інстанції в такій редакції унеможливить його виконання.
Зауважує, що ТОВ «Запоріжгаз збут» відповідно до Правил постачання природного газу та Закону України «Про ринок природного газу», був постачальником природного газу, до обов`язків якого не входить здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам, а також встановлення режимів нарахування об`ємів спожитого газу та здійснення їх перерахунків. І такі обов`язки виконуються оператором ГРМ на відповідній території згідно ліцензійних умов діяльності.
Також вважає, що суд першої інстанції за відсутності жодних доказів визнав встановленими недоведені обставини, що саме ТОВ «Запоріжгаз збут» встановив позивачам режим нарахування споживачам об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку газу; дослідив неіснуючі докази у справі та встановив, що ТОВ «Запоріжгаз збут від позивачів приймало оплату за послугу з розподілу природного газу; визнав встановленими недоведені обставини щодо режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань встановленого загальнобудинкового приладу обліку газу. 
На думку представника ТОВ «Запоріжгаз збут», суд першої інстанції прийняв законне рішення відносно ТОВ «ГК «Нафтогаз України», зазначивши, що у позовній заяві позивачами хоч і вказано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як співвідповідача у справі, проте позивачами не наведено жодного обґрунтування того, яким чином ТОВ «ГК «Нафтогаз України» порушено право позивачів, та яким чином і на якій підставі можуть бути поновлені їх права саме постачальником природного газу. ТОВ «Запоріжгаз збут» такий же постачальник природного газу, як і ТОВ «ГК «Нафтогаз України», тільки ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснював постачання до 01.05.2022, а ТОВ «ГК «Нафтогаз України» після 01.05.2022, і при цьому суд вважає, що з боку ТОВ «ГК «Нафтогаз України» права споживачів порушені не були, а з боку ТОВ «Запоріжгаз збут» було порушення, і дане порушення суд кваліфікує діями Оператора ГРМ, а не постачальника природного газу.
Звертає увагу, що суд першої інстанції, крім того, що прирівняв ТОВ «Запоріжгаз збут» до оператора ГРМ, ще й вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачі розділяли період нарахування між ТОВ «Запоріжгаз збут» і ТОВ «ГК Нафтогаз України», а суд зобов`язав ТОВ «Запоріжгаз збут» провести перерахунок, в тому числі, за період не заявлений до Товариства - за період, в якому ТОВ «Запоріжгаз збут» не було їх постачальником, так як відповідно до наказу Міністерства енергетики України № 198 від 08.06.2022р. на ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» покладено обов`язок, зокрема з 01 травня 2022 року здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам, яких на дату прийняття цього наказу внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та інформаційній платформі оператора газотранспортної системи, на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 та базової річної пропозиції.
Зауважує, що оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.
Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.
Оператор ГРМ зобов`язаний вносити відомості на інформаційну платформу в межах місяця, протягом якого здійснювалось споживання природного газу. Внесення відомостей на інформаційну платформу за попередній період не допускається і сама Інформаційна платформа Оператора ГТС не має такої технічної можливості.
Відповідне узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.05.2023 у справі № 910/3232/22, згідно якої Кодекс ГТС не передбачає можливості здійснення ретроспективної реєстрації на інформаційній платформі Оператора ГТС на минулий період. Положення кодексу ГТС не передбачають порядку здійснення коригувань в інформаційній платформі та внесення даних після завершення звітного періоду.
У разі, якщо позивачі вважають, що їхнє право порушене, єдиним належним способом захисту буде це звернення з позовом до Оператора ГРМ про перерахунок обсягів спожитого природного газу, і в разі задоволення позову, Оператор лише матиме можливість здійснити коригування об`ємів у діючому періоді постачання – на момент здійснення коригувань і вже в залежності від проведених коригувань, і тільки після того, як такі коригування будуть здійснені, пред`являти відповідні вимоги до діючого постачальника природного газу.
Зауважує, що в силу положень Правил постачання природного газу, Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, Кодексу ГРМ, ТОВ «Запоріжгаз збут» є лише постачальником природного газу та не має повноважень встановлювати режими нарахування об`ємів спожитого природного газу, у зв`язку з чим не має повноважень здійснювати перерахунок вартості послуг з газопостачання відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.
Вказує, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини щодо наявності у Товариства повноважень встановлювати режим нарахування об`єму спожитого природного газу та повноважень здійснювати перерахунок вартості послуг з газопостачання відповідно до норм споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не зазначив жодної норми матеріального права, якою визначається обов`язок Товариства, або хоча б повноваження, встановлювати режими нарахування об`ємів спожитого природного газу, здійснювати перерахунок вартості послуг з газопостачання відповідно до норм споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників. Більш того, судом, зобов`язано ТОВ «Запоріжгаз збут» робити те, що не передбачено законодавством.
Судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог відносно ТОВ «Запоріжгаз збут» не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року по справі № 161/15083/16-ц, від 08.07.2020 року у справі № 210/5132/19, від 20.07.2020 року у справі № 212/1796/18-ц, від 22.12.2021р. у справі № 210/3912/19, а відносно ТОВ «ГК «Нафтогаз України» враховано.
З врахуванням встановленої Постановою Кабінету Міністрів України № 619 норми споживання і ТОВ «Запоріжгаз збут» повинно здійснити перерахунок плати (як зазначалось в апеляційній скарзі, відповідач не є Оператором ГРМ, до повноважень якого входить визначення/перерахування обсягів спожитого природного газу, а без визначення таких обсягів, перерахування плати не можливо).
Постанова КМУ № 619 встановлювала такі норми споживання: 
- Плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання - 3 куб. метрів на одну людину; 
- Плита газова у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 4,5 куб. метрів на одну людину;
- Плита газова та водонагрівач - 9 куб. метрів на одну людину. 
Тобто, Постанова КМУ встановлювала різні норми споживання на одну людину, в залежності від виду споживання (3, 4, 5, 9 м.куб), а суд зобов`язав відповідачів провести перерахунок за нормою 3 м.кубічних, при цьому, по жодному споживачу матеріали справи не містять ані інформації, ані доказів того, який режим нарахування обсягів природного газу був встановлений у споживачів. 
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не уточнив чи діє ще постанова КМУ № 619, за якою він зобов`язав провести перерахунок, чи ні, а якщо не діє, то з якого періоду. Так, пунктом 4 Постанови КМУ від 27.02.2019 року № 143 «Питання споживання природного газу» встановлено: визнати такими, що втратили чинність: постанова Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 р. № 619 “Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників”, законної сили постанова набрала 07.03.2019 року. Тобто, починаючи з 07.03.2019 року Постанова КМУ № 619 вже не діє, а суд першої інстанції зобов`язує відповідачів з 01.08.2019 року її застосувати.
Інші учасники справи судове рішення не оскаржили.
Представник АТ «Запоріжгаз`подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив задовоьнити апеляційну скаргу. 
Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині задоволених вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про проведення перерахунку плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів з листопада 2017 року, в іншій частині рішення суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Отже, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині задоволених вимог позивачів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут».
Частиною першою статті 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Окрім того, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (частина перша статті 372 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 361/8331/18 зазначено, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, інші учасники справи – у відзиві та у додаткових поясненнях, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.
Зважаючи на вказане, колегія суддів у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності сторін, їх представників. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам в оскаржуваній частині не відповідає.
Задовольняючи позов відносно ТОВ «Запоріжгаз збут» щодо зобов`язання ТОВ «Запоріжгаз збут» провести перерахунок плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів з листопада 2017 року - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд першої інстанції виходив із того, що з травня 2022 року позивачі знаходяться в реєстрі постачальників ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (відповідно до пояснень представника ГК «Нафтогаз Україна»), а сплата за розподіл природного газу здійснюється за рахунками ТОВ «Запоріжгаз збут», тому відповідні показники підлягають переданню ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Таким чином, вимоги позивачів до ТОВ «Запоріжгаз збут» про проведення перерахунку плати за спожитий природний газ за період з 01.11.2017 р. є обґрунтованими.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного. 
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 мешкають у будинку АДРЕСА_1 , та є споживачами природного газу, що визнається учасниками справи та підтверджується копіями повідомлень про сплату рахунків за газ, а відповідач Акціонерне Товариство «Оператором ГРМ «Запоріжгаз» є виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичних осіб у забезпеченні газопостачанням.
З 01 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно технологічного управління, тобто серед суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи.
Відповідно до Постанови від 28.05.2015 року № 1652 про видачу ліцензії з постачання природного газу, ТОВ «Запоріжгаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території Запорізької області. 
На виконання Інвестиційної програми відповідно до приймання комерційного вузла обліку газу в експлуатацію у 2020 році за адресою: АДРЕСА_12 , представниками ПАТ «Запоріжгаз» встановлено загальнобудинковий лічильник та здійснюється нарахування за спожитий природний газ за загальнобудинковим лічильником.
Права та обов`язки споживачів визначені Типовим договором, а саме розділом III "Умови передачі природного газу Споживачу", розділом V "Порядок обліку природного газу, що передається Споживачу", розділом VI "Порядок розрахунків" та розділом VII "Права і обов`язки Сторін".
Позивачі приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ.
Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, що є у загальному доступі на офіційному сайті АТ "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз», цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунку Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: "споживач" - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про ринок природного газу" та Кодексі ГРС.
Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору, АТ "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.
Багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_12 , не має власника (балансоутримувача), що володіє цим будинком одноособово, оскільки даний будинок як цілісність є спільною частковою власністю власників квартир та приміщень цього будинку, тобто управління здійснюється співвласниками відповідно до положень чинного законодавства.
Пунктом 5 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року N 2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за N 1382/27827, (далі - Правила) визначено, що постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.
Відповідно до визначень, наведених у пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Пунктом 7.1 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року N 2496, визначено, що Оператор ГРМ зобов`язаний, зокрема, забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу ГРС.
Відповідно до пункту 13 Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.
Згідно з пунктом 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС Оператор ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГРМ для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.
Суд першої інстанції, зобов`язуючи ТОВ "Запоріжгаз збут» провести перерахунок плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів з листопажа 2017 року, не врахував того, що такі зобов`язання не належать до повноважень ТОВ «Запоріжгаз збут» як постачальника. ТОВ "Запоріжгаз збут" як постачальник надає споживачам виключно послуги з постачання природного газу, тоді як послуги щодо обліку спожитого природного газу здійснює АТ "Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» як Оператор ГРМ, до якого позивачі не заявляли вимог щодо зобов`язання провести перерахунок плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів. ТОВ "Запоріжгаз збут" не є суб`єктом, що здійснює облік об`ємів спожитого природного газу, отримує такі об`єми лише опосередковано, тобто через АТ "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз", а тому вимоги позивачів про зобов`язання ТОВ "Запоріжгаз збут" провести перерахунок плати за спожитий природний газ по особовим рахункам споживачів є такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права.
Аналогічні за змістом висновки містяться в постановах Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 210/5132/19 (провадження № 61-4893св20), від 20 липня 2020 року у справі № 212/1796/18-ц (провадження № 61-23124св19).
Отже, повноваженнями щодо визначення обсягів спожитого газу та його перерахунок наділені виключно Оператори ГРМ відповідно норм Кодексу ГРМ, Кодексу ГТС, Правил постачання природного газу, ліцензії на розподіл природного газу, і в даному випадку це є АТ «Запоріжгаз».
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягується до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року в справі N 523/9076/16-ц (провадження N 14-61цс18).
Виходячи зі змісту та підстав заявлених позовних вимог у цій справі, позивачі пред`явили позовну вимогу щодо зобов`язання провести перерахунок плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів – позивачів до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги.
Оскільки у задоволення позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів – позивачів відмовлено у зв`язку з пред`явленням цих вимог до неналежного відповідача, тому рішення суду першої інстанції щодо обґрунтованості таких вимог апеляційним судом не переглядається.
Отже, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати в частині позовних вимог позивачів до ТОВ «Запоріжгаз збут» про проведення перерахунку плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів з листопада 2017 року та в частині стягнення з ТОВ «Запоріжгаз збут» в дохід держави судового збору в розмірі 1 211,20 грн, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині вимог відмовити.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім.
Щодо судових витрат у вигляді сплати судового збору.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга ТОВ «Запоріжгаз збут» підлягає задоволенню, рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню та відмові у задоволенні позову, тому сплачений ТОВ «Запоріжгаз збут» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 453,44 гривень необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивачі, як споживачі, звільняються від сплати судового збору в силу вимог ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» задовольнити.
Рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2025 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про проведення перерахунку плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів з листопада 2017 року та в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» в дохід держави судового збору в розмірі 1 211,20 грн скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині вимог відмовити.
В іншій частині судове рішення не оскаржувалось та не переглядалось.
Судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 453 гривні 44 копійки компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 18 червня 2026 року.

Головуючий

Судді: