ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" квітня 2026 р. Справа №910/839/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сковородіної О.М.
суддів: Колесника Р.М. 
Горбасенка П.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНКОМ-2005»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 (суддя - Курдельчук І.Д.) про відмову у поновленні строку на подачу відзиву на позовну заяву у справі №910/839/26
за позовом Київської міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНКОМ-2005» 
про стягнення 3 971 515,91 грн,

В С Т А Н О В И В:

Позов пред`явлено про безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,4143 га з кадастровим номером 8000000000:79:077:0024, місце розташування - просп. Валерія Лобановського, 119 у Голосіївському районі м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

26.02.2026 через підсистему "Електронний суд" відповідач надіслав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву та виклав в його тексті заяву про поновлення строку на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 відмовлено у задоволені заяви відповідача про поновлення строку на подання відзиву та залишено без розгляду заяву по суті справи (відзив).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю «АНКОМ-2005» 13.03.2026 через електронний кабінет звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
1) суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі на підставі повернутого поштового відправлення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". 
Скаржник стверджує, що за зареєстрованою адресою знаходиться декілька будівель різних власників, а судове повідомлення було помилково доставлено до іншого підприємства (ТОВ «Гута-скло»), директор якого відмовилася його отримувати. Відтак, оскільки листоноша не здійснила належної спроби вручити кореспонденцію безпосередньо відповідачу, відмітка поштового оператора не може вважатися доказом належного повідомлення. 
Крім того, скаржник зазначає, що закон не зобов`язує юридичних осіб укладати договори з поштовим оператором для разових послуг, а відсутність зареєстрованого електронного кабінету не може бути самостійною причиною для відмови в поновленні строку;
2) обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, відповідач вказує, що дізнався про наявність судового спору лише 09.02.2026 під час самостійного моніторингу сайту Судової влади України. 
Оскільки підприємство є невеликим, а єдиний працівник (директор) не має юридичної освіти, компанії знадобився час для вчинення необхідних дій: реєстрації електронного кабінету, пошуку адвоката, укладення договору про правову допомогу та ознайомлення з матеріалами справи. 
Незважаючи на це, відповідач діяв добросовісно та оперативно подав відзив вже 25.02.2026, хоча своєчасна підготовка документів була додатково ускладнена тривалими перебоями з електропостачанням у Києві через масовану атаку на енергосистему в ніч з 6 на 7 лютого.
3) на переконання апелянта, відмовляючи у поновленні строку на подання відзиву, суд першої інстанції застосував надмірний формалізм, чим порушив право на справедливий суд та принцип змагальності сторін. Залишення відзиву без розгляду, а також відмова суду відкласти засідання для отримання важливого доказу (відповіді на адвокатський запит від Держгеокадастру), фактично позбавили відповідача можливості довести свою правову позицію. Скаржник також звертає увагу на порушення принципу пропорційності та рівності учасників процесу, адже суд приймає розрахунки позивача з 2021 року з урахуванням норм про продовження строків позовної давності, проте водночас відмовляє у поновленні процесуального строку відповідачу, який пропустив його з об`єктивних та незалежних від нього причин.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 у справі №910/839/26 було відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу. 

Колегія суддів, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду апеляційної скарги, зазначає наступне.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 у справі №910/839/26 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АНКОМ-2005» про поновлення строку на подання відзиву, а саму заяву по суті справи (відзив) залишено без розгляду на підставі частини 2 статті 118 ГПК України. 

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з наступного.

Ухвала про відкриття провадження від 28.01.2026 було направлена рекомендованим листом за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача - м. Київ, просп. Валерія Лобановського, 119. 

Однак, 05.02.2026 поштове відправлення було повернуто з відміткою оператора поштового зв`язку «одержувач відсутній за вказаною адресою». 

Враховуючи приписи пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, суд дійшов висновку, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. 

Відтак, суд вважав відповідача повідомленим належним чином про розгляд справи 05.02.2026, та, відповідно, встановлений судом 15-денний строк на подання відзиву сплинув 20.02.2026. 

При цьому, відзив та заяву про поновлення строку було подано відповідачем поза межами встановленого строку - 25.02.2026 (зареєстровано судом 26.02.2026). 

Суд зазначив, що відповідач, всупереч вимогам частини 6 статті 6 ГПК України своєчасно не зареєстрував електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС (зробивши це лише 09.02.2026), та не вжив вичерпних заходів для комунікації з оператором поштового зв`язку за своєю офіційною адресою.

За висновком суду, такі обставини свідчать про неналежну організацію діловодства товариства, негативні наслідки якої несе сама юридична особа.

Крім того, суд зауважив, що встановлений судом строк згідно зі ст. 119 ГПК України підлягає продовженню (за заявою, поданою до його закінчення), а не поновленню, проте, уникаючи надмірного формалізму, суд розглянув заяву по суті та дійшов висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, Господарським судом міста Києва було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 28.01.2026 засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" на адресу відповідача (просп. Лобановського Валерія, буд. 119, м. Київ, 03039).

12.02.2026 вказане поштове направлення повернулось до суду першої інстанцій з відмітко поштової установи "адресат відсутній".

Надаючи оцінку викладеним в оскаржуваній ухвалі висновкам, колегія суддів зазначає таке.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що за адресою його реєстрації знаходиться декілька об`єктів нерухомості різних власників, а тому відмітка поштового оператора про "відсутність адресата за вказаною адресою" від 05.02.2026, за встановлених обставин, не може вважатися беззаперечним доказом належного вручення копії ухвали суду. 

Разом з тим, як стверджує сам відповідач, він дізнався про наявність відкритого судового провадження 09.02.2026. Того ж дня підприємство зареєструвало електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», що підтверджується відповідним запитом апеляційного суду до підсистеми (дата реєстрації - 09.02.2026 о 16:45 год). 

Відтак, вже 09.02.2026, відповідач був обізнаний про наявність спору та мав можливість реалізовувати свої процесуальні права. 

Враховуючи встановлений судом першої інстанції 15-денний строк на подання відзиву, останнім днем для його подачі, з урахуванням того, що відповідач дізнався про справу 09.02.20263, припадав на 24.02.2026 включно. 

Проте, відзив було сформовано в системі «Електронний суд» та подано лише 25.02.2026, тобто, хоча і незначним, але з пропуском встановленого судом строку.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач мав об`єктивну можливість до спливу цього строку (тобто до 24.02.2026) звернутися до суду із заявою про його продовження в порядку ч. 2 ст. 119 ГПК України, однак таким правом не скористався.

Оцінюючи доводи скаржника про поважність причин пропуску строку, як то: невеликий розмір підприємства, відсутність у штаті працівника з юридичною освітою, витрата часу на пошук адвоката та укладення з ним договору 19.02.2026, колегія суддів виходить з такого. 

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Обставини, пов`язані з організацією діяльності юридичної особи, зокрема пошук та залучення адвоката, вибір представника чи внутрішні погодження, мають суто суб`єктивний характер та цілком залежать від волевиявлення самої сторони. 

Сама по собі відсутність у товариства кваліфікованого юриста або оперативного укладання договору про надання правничої допомоги з моменту обізнаності про наявність судового провадження у справі, не є об`єктивною та непереборною перешкодою, яка заважала б стороні вчасно звернутися до суду.

Скаржник не обґрунтував, що він був об`єктивно позбавлений можливості залучити представника раніше, адже з моменту ознайомлення зі змістом ухвали про відкриття провадження у справі - 09.02.2026 до дати укладення договору - 19.02.2026 минуло 10 днів.

Щодо посилань апелянта на ускладнення підготовки відзиву через нестабільне електропостачання в м. Києві внаслідок атаки на енергосистему в ніч з 6 на 7 лютого, колегія суддів зазначає, що вказані обставини не виправдовують процесуальну бездіяльність відповідача. 
Скаржником не надано доказів того, що перебої з електроенергією мали безперервний характер протягом усього періоду з 09.02.2026 по 24.02.2026, і повністю унеможливлювали вчинення навіть базових процесуальних дій (наприклад, подання стислого клопотання про продовження строку на подання відзиву).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про недоведеність поважності причин пропуску строку на подання відзиву, та, як наслідок, залишення його без розгляду.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, у тексті поданого відзиву та в його прохальній частині відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог за період з 16.09.2021 по 31.12.2022.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Процесуальне законодавство не містить імперативних приписів щодо форми заяви про застосування позовної давності, відтак вона може бути викладена як у вигляді окремого письмового документа, так і в тексті іншого процесуального документа, що подається до суду. Заява про сплив позовної давності є самостійним волевиявленням сторони, реалізація якого можлива на будь-якій стадії розгляду справи до ухвалення рішення по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заява про застосування строків позовної давності є окремим процесуальним зверненням, питанням щодо якого не розглядалось судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, а тому, сам факт залишення відзиву без розгляду не є перешкодою для того, щоб у подальшому, під час розгляду справи по суті, місцевий господарський суд надав відповідній заяві відповідача про застосування строків позовної давності належну правову оцінку.

Таким чином, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши матеріали заяви, дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у поновленні процесуального строку та залишення відзиву без розгляду, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Згідно з ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 232-241, 275-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНКОМ-2005» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 у справі №910/839/26 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 у справі №910/839/26 - залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №910/839/26 повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено та підписано 30.04.2026

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена протягом 20 (двадцяти) днів до Верховного Суду відповідно до статей 287-291 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Сковородіна 

Судді Р.М. Колесник

П.В. Горбасенко