РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/207/26
Провадження № 2/293/365/2026

09 червня 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В. 
за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором 

УСТАНОВИВ:
Процесуальні дії по справі.
Позивач звернувся з позовом до  ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №478600-КС-008 від 17.04.2025 про надання кредиту у розмірі 19 810,00 грн., з яких: 7 000,00грн - заборгованість по тілу кредиту, 7 910,00 грн - заборгованість по процентах; 3 500,00 грн - заборгованість по відсотках на підставі ст. 625 ЦКУ; 1 400,00 грн - комісії.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №478600-КС-008 від 17.04.2025.
17.02.2026 суд, у порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України, сформував запит в ЄСІТС "Електронний суд" та отримав відповідь з ЄДДР № 2349214 від 17.02.2026 щодо зареєстрованого місця проживання  ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 18.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Розгляд справи по суті призначив на 16.03.2026.
Одночасно п. 10 цієї ухвали, в порядку ст. 84 ЦПК України, витребував у АБ "УКРГАЗБАНК" докази на підтвердження або спростування факту випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та надання відповідачу кретних коштів.
05.03.2026 на виконання вимог ухвали від АБ "УКРГАЗБАНК" надійшла запитувана інформація (а.с.177)
Ухвалою від 16.03.2026, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засідання від 16.03.2026, суд відклав розгляд справи по суті на 13.04.2026.
Ухвалою від 13.04.2026, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засідання від 13.04.2026, суд відклав розгляд справи по суті на 04.05.2026.
Ухвалою від 04.05.2026, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засідання від 04.05.2026, суд відклав розгляд справи по суті на 09.06.2026.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 478600-КС-008 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 17.04.2025 (далі кредитний договір).
Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 , вказаної при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.
Пояснює, що у зв`язку із порушенням умов кредитного договору зі сторони відповідача, у останнього перед позивачем станом на 07.01.2026 виникла заборгованість за кредитом у сумі 19 810,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 7 000 гривень, заборгованість за процентами - 7 910 гривень; 3500 грн - заборгованість за відсотками; 1400 грн заборгованість за комісією.
З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.
У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
Позивач повноважного представника у судове засідання не направив. У прохальній частині позову та у додаткових пояснень позивач просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.17, 226).
Відповідач про причини неявки суд не повідомив.
18.05.2026 від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву (а.с.196-204).
Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи вказуючи про те, що позивач не надав: технічних логів системи; IP-адреси користувача; MAC-адреси пристрою; підтвердження геолокації; даних мобільного оператора; інформації щодо належності номера телефону саме відповідачу; журналу авторизацій; доказів проходження належної процедури верифікації особи.
Надана позивачем «візуальна форма послідовності дій клієнта» вважає неналежним доказом, оскільки створена самим позивачем і не підтверджена незалежними джерелами.
Також представник відповідача зазначає що позивач фактично підміняє поняття електронного підпису простим СМС-кодом. При цьому відсутні належні гарантії, що: номер телефону не використовувався іншими особами; SIM-карта не була втрачена;доступ до телефону не мали треті особи; код вводив саме відповідач.
Таким чином, відповідач вважає, що позивач не довів належним чином факт укладення договору саме з відповідачем. 
Позивач посилається на перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 . Водночас позивач не надав: офіційної банківської виписки; підтвердження зарахування коштів; підтвердження належності картки відповідачу; підтвердження фактичного отримання та використання коштів. Саме тому позивач просив суд витребувати відповідні докази в АБ «УКРГАЗБАНК».
Крім того вважає явно несправедливими, надмірними та такими, що порушують баланс інтересів сторін умови договору щодо процентної ставки.
Зауважує, що позивач за виданий кредит у розміррі 7000 грн просить стягнути майже 20000 грн, що майже утричі перевищує суму основного боргу. Таке співвідношення свідчить про явну невідповідність між сумою отриманого кредиту та розміром заявлених вимог. Нарахування надмірних процентів та комісій є очевидним прикладом несправедливих умов.
Крім того вказує, що позивач не довів, за що саме була нарахована комісія; які конкретно послуги були надані, чи є така комісія платою за окрему послугу; чи була можливість відмовитися від цієї комісії.
Крім того вважає подвійним стягненням відсотків за користування кредитом та відсотків на підставі ст. 625 ЦК України.
Разом з тим відповідач ставить під сумнів розрахунок позовних вимог, оскільки вважажє його складним, непрозорим та створений самим позивачем.
Також зауважує, що позивач не довів що відповідач підписуючи договір цілком розумів його умови.
Позивач у своїхдодаткових поясненнях, які надійшли на адресу суду 25.05.2026 зазначив, що відповідач (позичальник) добровільно погодився з умовами кредитного договору та погодився його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у статті 627 ЦК України). Якби позичальника не влаштовували умови кредитного договору, він міг його просто не укладати. Протягом строку дії кредитного договору та/або після його закінчення позичальник не звернувся із заявою про розірвання кредитного договору та/або визнання кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин.
Також зазначає, що всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у правилах надання кредитів, паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами) чи якихось «тарифах та умовах», а саме у кредитному договорі, який позичальник уклав з ТОВ «Бізнес Позика» шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписав за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Позивач зазначає, що до позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до п. 2.8. кредитного договору строк дії договору становить 07.08.2025.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, сума заборгованості відповідача за кредитним договором після 07.08.2025 припинила змінюватися, у зв`язку із закінченням строку дії кредитного договору.
Оскільки розрахунок заборгованості, який був доданий позивачем до позовної заяви формується автоматично, програма автоматично «протягнула» дати після закінчення строку дії кредитного договору (після 07.08.2025) до дати створення цього розрахунку заборгованості.
Відповідно до вищевикладеного, позивач не продовжував строк дії кредитного договору в односторонньому порядку, не нараховував проценти після закінчення строку дії кредитного договору, та не просить суд стягнути з відповідача жодні проценти, нараховані після закінчення строку дії кредитного договору.
Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України.
В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
У судовому засіданні від 09.06.2026 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
17.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" ( кредитодавець, позивач) та ОСОБА_1 ( позичальник, відповідач) укладений Договір № 478600-КС-008 про надання кредиту (Споживчий кредит.Електронна форма) (а.с. 31-72).
Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" .
Пунктом 2.3. договору погоджено, що строк, на який надається кредит: 16 тижнів.
Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована 
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентноїставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку ( п. 2.4 договору).
Комісія за видачу кредиту (надалі - Комісія): 1 400,00 грн.
Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту.
Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору.
Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.(п. договору 2.5).
Умовами договору також визначено, що комісійна винагорода, яка стягується з Позичальника на користь третьої особи, що надає платіжні послуги, під час здійснення платежів за договором через сайт кредитодавця або через Особистий кабінет становить не більше 0,65% (нуль цілих шістдесят п`ять сотих відсотків) від суми платежу, що вноситься позичальником. При цьому кредитодавець забезпечує позичальнику можливість безкоштовного здійснення переказу коштів (без стягнення комісійної винагороди) способам оплати, визначеними кредитодавцем. Інформація про такі способи оплати розміщена на Сайті Кредитодавця за посиланням: https://my.tpozyka.com/pay У разі, якщо позичальник здійснює оплату за договором іншими способами, не передбаченими цим пунктом договору, позичальник самостійно сплачує комісійну винагороду та інші збори, що стягуються установами, які надають платіжні послуги, а також вартість послуг з розрахунково-касового обслуговування у відділеннях банків під час здійснення позичальником платежів за договором, відповідно до тарифів, встановлених такими установами та банками. Загальний розмір наданого кредиту: 7 000,00 (Сім тисяч гривень 00 копійок) грн. Строк дії Договору: до 07.08.2025 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 14 218,24 грн. Загальні витрати за кредитом: 7 218,24 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: Дев`ять тисяч сімсот вісімдесят цілих тридцять вісім сотих процентів. Денна процентна ставка: 0,91 процентів.( пп. 2.6- 2.12 договору) 
Також сторони договору погодили, що дата видачі кредиту 17.04.2025. Дата повернення кредиту 07.08.2025. ( пп. 2.13, 2.14 договору).
Порядок створення електронного підпису: Електронний підпис у формі кваліфікованого електронного підпису створюється кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, у відповідності до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Одноразові ідентифікатори у вигляді алфавітно-цифрової послідовності генеруються Кредитодавцем у ІКС Кредитодавця. ( п. 3.7 договору).
Позичальнику здійснюється нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, вказаною у п. 10.2. договору, починаючи з першого для користування кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою, протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів, комісії та частини суми наданого кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в п. 4.2.2. та Додатку №1 до договору.
У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором. ( п. 4.2. договору).
Пунктом 5.3.9. договору передбачено, що якщо позичальник несвоєчасно виконує зобов`язання щодо сплати процентів та/або комісії, з дати виникнення у позичальника заборгованості зі сплати процентів та/або комісії кредитодавець має право здійснювати позичальнику нагадування та повідомлення щодо необхідності сплати процентів, комісії та щодо розміру загальної заборгованості за кредитом, а також щодо розміру процентної ставки, яка застосовується кредитодавцем за користування кредитом внаслідок несвоєчасного виконання позичальником обов`язку щодо сплати нарахувань за договором.
Пунктом договору 7.5. передбачено, що у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % (Сімсот тисяч) процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. Проценти річних нараховуються за кожен день прострочення на суму заборгованості, що включає прострочені проценти за користування кредитом та/або суму простроченої комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суму неповернутого Кредиту, та не нараховуються на раніше нараховані проценти на підставі статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому проценти річних нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2 (два) відсотка від неповернутої позичальником суми кредиту.
Кредитодавець не нараховує проценти річних відповідно до цього пункту договору на суму заборгованості, яка є меншою ніж 100 (сто) гривень 00 копійок. Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту договору та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником від кредитодавця за цим договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних позичальником від кредитодавця на підставі укладених додаткових угод до цього договору, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
У разі прострочення позичальником сплати процентів або комісії, кредитодавець має право розірвати цей договір за своєї ініціативою, проінформувавши про це позичальника письмово за 30 (тридцять) календарних днів. ( п. 7.6 договору)
Договір підписаний ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовим ідентифікатором UA-1603, направленим на номер телефону НОМЕР_3 .
Підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця (в т.ч. кредитного посередника) інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування", Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а також про умови договору і Правила, що розміщені на сайті кредитодавця.
Згідно із паспортом споживчого кредиту (інформація, обов`язкова для ознайомлення позичальником), підписаний сторонами від 17.04.2025 визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту (а.с.26-30). 
Згідно із підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ "ПрофітГід", наданої позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПрофітГід" згідно із кредитним договором №478600-КС-008 здійснений успішний переказ грошових коштів від 17.04.2025 на рахунок отримувача ( ОСОБА_1 ) НОМЕР_4 у розмірі 7 000,00 грн (а.с. 95).
Відповідно до отриманої інформації від АБ " Укргазбанк" на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку №  НОМЕР_1 (а.с.177).
Відповідно до банківської виписки на картковий рахунок №  НОМЕР_1  ОСОБА_1 17.04.2025 здійснений переказ коштів у розмірі по 7000 грн (а.с. 179)
Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом, сформованим від 02.02.2026 та довідки про стан заборгованості від 17.04.2025 заборгованість відповідача за наданим кредитом з 17.04.2025 по 08.08.2025 становить 19 810 гривень, з яких: 7 000,00грн заборгованість по тілу кредиту, 7 910,00 грн заборгованість по процентах; 3 500,00 грн заборгованість по відсотках на підставі ст. 625 ЦКУ; 1 400,00 грн - комісія (а.с.20-24,25).
Оскільки відповідач допустив порушення прийнятих на себе зобов`язань за укладеним договором, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду
Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем електронного договору № 478600-КС-008 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 17.04.2025 (далі кредитний договір).
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за цим договором.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Товариства відповідач своїм електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора UA-1603 у договорі приєдналась до Правил відкриття кредитної лінії та погодилась на запропоновані позивачем умови користування та порядком надання Товариством грошових коштів.
Отже, підписання кредитного договору свідчить про те, що ОСОБА_1 (відповідач) всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію", електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір № 478600-КС-008 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 17.04.2025 (далі кредитний договір) підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав кредитний договір та додаткову угоду до цього договору, однак умови договору порушив. Зворотного відповідач не доведено, навпаки відповідач не заперечує порушення ним зобов`язання за кредитним договором. 
Факт отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється та станом на день вирішення спору в суді матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем. 
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.
Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, розрахунок вимог є арифметично вірним та таким, що ґрунтується на умовах договору та чинного законодавства, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Стосовно доводів відповідача про неправомірність нарахованих процентів з підстав, що такі нараховані з порушенням вимогЗакону України "Про споживче кредитування" та не були йому відомі при його укладенні, суд зазначає про таке.
Відповідно до приписів ст. 627 ЦК України, статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, для безпосереднього оформлення кредиту відповідач обрав бажану суму кредиту, строк кредитування та підтвердив, що ознайомлений з договором та Правилами надання споживчих кредитів. Після прийняття позичальником умов кредитного договору сторони уклали кредитний договір та додаткову угоду до цього договору, які підписані відповідачем та відповідно свідчить про його погоджені умови.
З договору про надання кредиту вбачається, що його умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Як встановлено судом у підписаному відповідачем договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом в день: фіксована знижена процентна ставка у розмірі 1 % та фіксована стандартна процентна ставка у розмірі 700 000% процентів річних від суми заборгованості.
Стороною позивача доведено неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору. 
Зважаючи на те, що відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору, заборгованість за процентами за користування кредитом позивач обрахував відповідно до погоджених умов договору.
Окрім того, суд зазначає, що відповідно до п. 8, 9, 10 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються, в тому числі, процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).
Так відповідно до умов кредитного договору денна процентна ставка становить: 0,91 процкенти, стандартна процент ран ставка за кредитом в день 1% фіксований.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (з визначенням розтермінування величини ставки протягом перехідного періоду після набрання законної сили цими положеннями).
Відтак, враховуючи встановлення в цій справі необхідності сплати позичальником, відсотків по кредиту, які включаються до складу загальних витрат по кредиту, що мають визначальну вагу при обчисленні денної процентної ставки за формулою згідно ч. 4 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", у даному випадку денна процентна ставка не перевищує визначені законодавством обмеження.
За встановлених обставин, суд зазначає, що у цій справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником.
Таким чином, нарахування відповідачу процентів є обґрунтованим та правомірним.
Суд зазначає, що саме первинні документи, що оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є тими, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір. 
Згідно із указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в тому числі і виписка із особового рахунка.
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. 
За таких обставин доводи сторони відповідача суд не враховує до уваги оскільки їх зворотність доведена матеріалами справи.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках на підставі ст. 625 ЦПК України в розмірі 3500 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 тобто станом на 17.04.2025, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 1400 грн, то суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в цій частині, виходячи з таких обставин.
Стягнення із ОСОБА_1 комісії за обслуговування кредитної заборгованості/надання кредиту, а саме за дії, які банк (фінансова установа) здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протирічить ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність". 
Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 363/1834/17 та не суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 496/3134/19. Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що "умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" (п. 31.33).
Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 79, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ: 
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (адреса: вул. Лесі Українки, 26 офіс 411, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 41084239)
-7000,00 грн заборгованість по тілу кредиту;
-7910,00 грн заборгованість по процентам;
- 2003,86 грн судового збору.
3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач:  Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (адреса: вул. Лесі Українки, 26 офіс 411, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 41084239)
Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Повний текст рішення складений: 15.06.2026.
Суддя 	Людмила ЛОСЬ