Справа № 712/17396/25
Провадження № 2а/712/21/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Токової С.Є.
при секретарі Білик О.Ю. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Павленко М.В., в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м.Черкаси з указаним адміністративним позовом, просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 3636/М/2025 від 11 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 08 липня 2025 року ОСОБА_1 був доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 де об 18 год 40 хв, де відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення №3636/М/2025 за ч. 3 ст. 210-1 у зв`язку з неприбуттям по повістці 27.06.2025. За результатами розгляду указаного вище протоколу, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 3636/М/2025 від 11 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17510,00 грн.
Представник позивача вважає вищезазначену постанову незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначила, що фактично повістку про явку на 27.06.2025 Позивач не отримував, та на його актуальну адресу, вказану у військово-обліковому документу, вона не надходила. Таким чином, умисел щодо порушення мобілізаційного законодавства (неявки по повістці) відсутній. 
Про оскаржувану постанову Позивач дізнався 10.12.2025 при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, а тому просить суд поновити Позивачу процесуальний строк для звернення до суду з указаним позовом.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
18.02.2026 на адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення на позовну заяву (відзив), в яких відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 08.07.2025 року ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із наявністю інформації про порушення правил військового обліку. Відносно позивача був складений протокол №3636/М/2025 від 08.07.2025 року, який склала уповноважена посадова особа, старший солдат ОСОБА_3 згідно вимог ст.254 КУпАП. У позивача були відсутні зауваження до протоколу, поважних причин неявки по повістці у строк не вказав ні в протоколі ні усно, протокол з часом та датою розгляду справи отримав особисто в день складання. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач заявляв якісь клопотання під час розгляду справи, не містять доказів того, що він не міг належним чином скористатися своїми правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивачу роз`яснені його права та обов`язки, позивач мав час на підготовку до розгляду справи, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи відносно нього. Однак позивач не скористався своїм правом та не прибув на розгляд справи, клопотань про перенесення не надавав, а тому справа розглянута уповноваженою особою з дотриманням процедури, передбаченої КУпАП. Також, у відповідності до Інструкції за складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністрсрства оборони України №3 від 01.01.2024 та ст. 258 КУпАП, ОСОБА_1 був вручений другий примірнику протоколу, про що останній поставив свій підпис у графі «другий примірник протоколу отримав». Позивач був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, проте у вказаний день не прибув. Клопотань про перенесення розгляду справи не надходило.
Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до приписів ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно з витягом з «Резерв+». Адреса проживання згідно з відомостями Реєстру: АДРЕСА_1 ..
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 3636/М/2025 від 08.07.2025, 08 липня 2025 року о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході перевірки облікових даних встановлено, що стосовно гр. ОСОБА_1 було направлено електронне звернення до управління поліції, згідно ст. 259 КУпАП щодо доставлення особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення так як гр. ОСОБА_1 не прибув по повістці № 3952105 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 27.06.2025.
Зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 годині 00 хвилин 11.07.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відносно Позивача 11.07.2025 складено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 3636/М/2025, згідно якої 08.07.2025 о 18-40 год відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 3636/М/2025 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з неприбуттям по повістці 27.06.2025. Своєю бездіяльністю під час дії особливого періоду громадянин порушив вимоги ч.3 ст. 22 ЗУ «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-ХII. Постановою накладено штраф у розмірі 17000 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211, (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що Позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ.
Згідно ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Частиною 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язки громадян під час мобілізації, зокрема: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз. 8 ч. 3 ст.22 Закону №3543-ХІІ).
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк (абз. 19-20 ч. 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (абз. 22 Закону №3543-ХІІ).
Судом встановлено, що повісткою №3952105, яка згенерована в електронному вигляді та містить QR-код, Позивача було зобов`язано 27.06.2025 на 09.00 годину з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.
17.06.205 відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» вказану повістку було направлено рекомендованим листом (№ відправлення: 0610260986719) з відділення АТ «Укрпошта» на адресу за місцем проживання Позивача, яке він указав у його військово-обліковому документі, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією опису вкладення до поштового рекомендованого відправлення).
У відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу по мобілізації в особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 560 від 16.05.2024, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних.
Пунктом 41 Порядку передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Пунктом 41-1 Положення передбачено, що перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.
Отже, Позивач вважається належним чином повідомленим про необхідність явки до ТЦК, а тому суд відхиляє його доводи щодо зворотнього. Крім того, суд враховує, що у позивача були відсутні зауваження до протоколу, поважних причин неявки по повістці у строк не вказав у протоколі.
Факт складення стосовно Позивача протоколу про адміністративне правопорушення, надання письмових пояснень та підпису протоколу, а також притягнення його до адміністративної відповідальності про адміністративне правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Позивач надав свою суб`єктивну оцінку наявності (відсутності) підстав для виклику його до ТЦК та СП та як наслідку наявності (відсутності) у нього обов`язку прибути за повісткою, яка не грунтується на нормах законодавства.
У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 2а- 475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Саме рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Тобто, не кожен дефект певного адміністративного акта, якими по своїй суті є і протокол та постанова про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне (істотне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), де вказано, що згідно з усталеною судовою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 3 вказаної статті визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Зі сторони Позивача належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів суду не надано.
З огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою Відповідача в межах наданих йому законом повноважень та з дотриманням вимог КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки у задоволенні позову необхідно відмовити, понесені судові витрати у справі суд повністю покладає на Позивача.
Також суд приходить до висновку, що позивачем пропущений десятиденний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки оскаржувану постанову він отримав лише 10.12.2025 року, а з позовом звернувся до суду 22.12.2025 року, а тому такий строк підлягає поновленню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд,-

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду з указаним позовом.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: С.Є. Токова