Справа № 455/697/26
Провадження № 3/455/355/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

10 червня 2026 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Івасенко С.М., 
за участі:
захисника – адвоката Бущака Р.Є.
розглянувши матеріали справи, що надійшли з відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2026 року о 21 годині 19 хвилин в с. Тершів по вул. Центральна Самбірського району водій (особа щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 ) керував автомобілем CITROEN C4, ДНЗ НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння водія зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду – 0,23 проміле. Такими діями порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху. 

В судових засіданнях двічі оголошувалась перерва.
В судове засідання 10.06.2026 року з`явився захисник ОСОБА_1 , адвокат Бущак Р.Є. 
28.04.2026 року ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч.1 чт. 247 КУпАП.
Підстави для закриття провадження обґрунтував тим, що він погодився пройти огляд на стан сп`яніння оскільки алкоголю не вживав. Після проведеного огляду, прилад Драгер показав 0,23 проміле, поліцейський не запропонував проїхати до медичного закладу, а зафіксував факт адміністративного правопорушення у протоколі та зобов`язав підписати його. Температура навколишнього середовища, яка була на момент події, не відповідає температурі, яка зафіксована приладом Драгер. У протоколі про адміністративне правопорушення про наявні ознаки сп`яніння нічого не вказано. Звернув увагу, що перевищення допустимої норми на 0,03 проміле є в межах технічної похибки. 
За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00). Відповідно до сталої практики ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 65; «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76).Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.
В п. 42 постанови по справі № 208/712/19 30 серпня 2023 року Велика Палата зазначила, що суди під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, мають керуватися критеріями дотримання гарантій безсторонності суду, сформульованими ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 65), визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України» (див. пункт 25 цієї постанови).
У справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 65), визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України», висновок щодо порушення вимоги неупередженості суду було зроблено в ситуації, яка характеризувалася таким поєднанням обставин: (1) в суді першої інстанції було проведено усне слухання; (2) жодна особа, яка представляє та обґрунтовує обвинувачення, будь то прокурор чи інша особа, не була присутня на слуханні; (3) заявниця була присутньою на слуханні та не визнала себе винною; (4) суд першої інстанції визнав заявницю винною та засудив її до п`яти днів тримання під вартою за неповагу до суду; (5) відповідно до чинного законодавства рішення не могло бути оскаржене. Про це ЄСПЛ наголосив і в рішенні від 15 червня 2023 року про неприйнятність заяви у справі «Олександр Володимирович Куліш проти України» (заява № 6023/23).
21 липня 2021 року Конституційний суд України у справі № 3-173/2018(1186/18, 77/19) зазначив, що проблема чинного законодавства про адміністративні правопорушення лежить в унормуванні в законодавстві про адміністративні правопорушення великої кількості правопорушень, які за своєю природою або характером і ступенем суворості стягнення належать до кримінальних правопорушень. Розв`язання зазначеного питання, на думку Конституційного Суду України, має бути здійснено Верховною Радою України системно та невідкладно. Станом на сьогодні проблема законодавцем не вирішена.

Згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння залишається і донині адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП. А тому розгляд цієї справи відбувся з дотриманням норм саме КУпАП з врахуванням гарантій, передбачених статтею 6 ЄКПЛ.
З дня складання протоколу серії ЕПР1 №638970 пройшло 59 днів, ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду його справи та мав достатній час і можливість для підготовки свого захисту особисто чи з використанням юридичної допомоги захисника. ОСОБА_1 скористався правом на захист. Його захисник виклав аргументи, чому вважав, що не було підстав для притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та мав змогу безпосередньо в суді доводити свою позицію.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Пунктом 2.9а правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..
Зазначеними положеннями нормативних актів передбачено обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння саме водіями транспортних засобів, тобто тих осіб, які на час зупинення керували транспортними засобами, а також тих, щодо яких наявні докази такого керування безпосередньо перед пред`явленням працівниками поліції вимоги про проходження такого огляду. 
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №638970 від 12.04.2026 року, у якому зазначено, що водій (особа щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 ) 12 квітня 2026 року о 21 годині 19 хвилин в с. Тершів по вул. Центральна Самбірського району керував автомобілем CITROEN C4, ДНЗ НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння водія зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду – 0,23 проміле. Громадянин ОСОБА_1 скористався правом на пояснення, зазначив, що випив пиво, в зв`язку з тим, що дитині погано було, до лікарні;

- у рапорті поліцейського СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області від 12.04.2026 року про те, що 12.04.2026 року під час чергування в складі групи реагування патрульної поліції, близько 21:19 в с. Тершів по вул. Центральній Самбірського району, виявили автомобіль марки CITROEN C4 на іноземній реєстрації. Під час перевірки було встановлено особу водія та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, оскільки були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Водій ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу (Драгер) Alkotest 6820, результат – 0,23 проміле. На громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відеофіксація проводилась до закінчення складання адміністративних матеріалів без залучення двох свідків;

- в роздруківці результатів тестування на алкоголь, згідно з якою при застосуванні приладу Драгер Алкотест 6820 в ОСОБА_1 зафіксовано показник алкоголю 0,23 %. В роздруківці зазначені номери приладу та принтеру, номер тесту, дату останнього калібрування (25.11.2025 року), дату та час проведення огляду, температуру, підпис ОСОБА_1 та інспектора, який проводив огляд. Дата та час проведення огляду – 12.04.2026 року в 21:24;

- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому викладено результат огляду ОСОБА_1 – 0,23% та його підпис про згоду з результатом;
- на відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, на якому зафіксовано, що 12.04.2026 року в 21:19:39 в поле зору реєстратора потрапляє автомобіль на іноземній реєстрації і поліцейський його зупиняє шляхом включення проблискового маячка;
- на відеозаписах із нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано спілкування поліцейських з громадянином Ляхом. Поліцейський каже, що від нього чути запах алкоголю, а також із салону автомобіля, та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. Попереджає про відеофіксацію та дає ОСОБА_1 запечатаний мундштук. Після розпечатування мундштука, поліцейський закладає його в газоаналізатор, показує, що на екрані приладу пише »Готов» та роз`яснює, що необхідно дути так ніби надуває кульку. Після проходження ОСОБА_1 процедури продування прилад показав результат 0,23. Поліцейський каже що бачив, що той перебуває в стані алкогольного сп`яніння, бачив, що очі світяться, чути запах, піт виходить, спитав, що той вживав. На запитання поліцейського ОСОБА_1 повідомив, що пив пиво півгодини тому. Намагався вирішити питання на місці зупинки, поліцейський попередив його про кримінальну відповідальність за пропонування хабаря. Заперечень проти результату не висловив. Після складання акту, поліцейський надав роздруківку результату тестування та акт на підпис, ОСОБА_1 прочитав їх, незгоду не висловив та підписав. Ознайомився з протоколом, скористався правом на надання пояснення, примірник отримав, про що розписався. Примусу до підписання документів не зафіксовано Поліцейські відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Права ОСОБА_1 не роз`яснили. 
Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються даними відеозаписів, із яких вбачається, що працівники поліції здійснили зупинку транспортного засобу, встановили факт здійснення керування ним ОСОБА_1 , виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 погодився, результат - 0,23 % проміле. Відтворенням відеозапису не встановлено наявність незгоди ОСОБА_1 із результатом огляду, а тому висную про дотримання порядку проходження огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП.
Інформації, що ОСОБА_1 чи його захисник оскаржували дії працівників поліції не має. ОСОБА_1 був поінформований про характер і причину висунутого «обвинувачення» проти нього, як це було викладено в протоколі про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР1 №638970 та мав достатній час і можливості для підготовки свого захисту проти обвинувачення, сформульованих у протоколі.
Відхиляю аргументи ОСОБА_1 про те, що в протоколі працівник поліції зобов`язаний вказати ознаки алкогольного сп`яніння, адже відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі має бути зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. В протоколі з достатньою ясністю викладено суть (фабулу) адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП ( керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння).
Відповідно до п.2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ Украни та МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 ( надалі Інструкція) огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ці ознаки є доволі суб`єктивними. Поліцейський був на близькій відстані від ОСОБА_1 , розмовляв з ним та в межах своїх повноважень прийняв рішення про перевірку водія на стан сп`яніння. Хоча крім запаху з порожнини рота, озвучив ознаки, які Інструкцією не віднесені до ознак алкогольного сп`яніння - очі світяться, піт виходить, запах алкоголю із салону машини, це не свідчить про незаконність вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки чітко озвучив ознаку – запах алкоголю від ОСОБА_1 , а Інструкція не вимагає наявності сукупності ознак, а достатньо лише однієї.
Відхиляю аргументи захисника щодо недійсності огляду на стан алкогольного сп`яніння з тих підстав, що ОСОБА_1 після проходження огляду на стан сп`яніння на місці події не було запропоновано проїхати в лікарню з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння оскільки ОСОБА_1 не висловив незгоди з результатом тестування, погодився з результатом огляду на місці зупинки. Відповідно до ч.3 ст. 266 КУпАП направлення в заклад охорони здоров`я здійснюється коли особа не згідна пройти огляд на місці зупинки або не погоджується з результатами огляду, а відповідно до абз. 2 п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі – Порядок) підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. І лише якщо водій транспортного засобу відмовиться від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловить незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. ОСОБА_1 незгоди з результатом огляду на стан сп`яніння не висловив, а тому підстав направлення його поліцейським до медичного закладу не було.

Хоча в протоколі про адміністративне серії ЕПР1 №638970 від 12.04.2026 року року міститься підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, однак відео це спростувало. Тому необхідно дослідити як вплинуло таке порушення на поведінку особи, чи призвело до спотворення фактичних даних та отримання обвинувальних доказів. Громадянину ОСОБА_1 було забезпечено можливість брати участь в судовому розгляді його справи зі всіма правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, в тому числі і знайомитися з матеріалами справи. Провокацій зі сторони поліцейських не зафіксовано. Під час проходження процедури тестування на вміст алкоголю у видихуваному повітрі примусу, погроз чи залякування поліцейські не застосовували. ОСОБА_1 було забезпечено безперешкодне ознайомлення із змістом документів, які надавались йому на підпис. Тому висную, що не було впливу цього порушення на фіксацію у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Погоджуюся, що робота та фіксування її результату поліцейськими не були бездоганними та ідеальними. Однак виявлені недоліки не дають підстави ігнорувати результат тестування на стан сп`яніння, який підтверджує, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Наголошую, що за наявнівності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони прямо та істотно порушують права і свободи людини та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Відхиляю аргументи щодо різниці температури навколишнього середовища 12.04.2026 року, яка в середньому становила 6 градусів Цельсія і показника температури на роздруківці газоаналізатора «Drаger Alcotest 6820» 18 градусів Цельсія, адже прилад перебував в спеціальній коропці в машині. 

З документів, наданих ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області на запит захисника, встановила, що прилад своєчасно проходив технічне обслуговування, свідоцтво про повірку дійсне до 25.11.2026 року. 

Відхиляю аргументи захисника, що перевищення допустимої норми на 0,03 проміле є в межах технічної похибки, а тому не доведено, що його підзахисний перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою газоаналізатора «Drаger Alcotest 6820», з призначення якого слідує, що він використовується для вимірювання концентрації алкоголю в повітрі, що видихує людина. При базовому налаштуванні приладу виміряна концентрація алкоголю у видихуваному повітрі виводиться у проміле, і безпосередньо несе у собі інформацію саме про кількість алкоголю у крові людини. На практиці замість істинного значення використовують дійсне значення величини Хд, тобто значення фізичної величини, отримане експериментальним шляхом і настільки близьке до істинного значення , що в постановленої вимірювальної задачі може бути використано замість нього. Прилад повинен проходити технічне обслуговування принаймні один раз на 12 місяців. Під час роботи газоаналізатора «Drаger Alcotest 6820» відбувається перетворення масової концентрації парів алкоголю в повітрі , що видихається, в пропорційний цифровий сигнал, розрахунок вмісту алкоголю в крові людини за відповідним алгоритмом та відображення результатів розрахунку на цифровому дисплеї. Висока точність результату забезпечується застосуванням електрохімічного сенсора, що реагує тільки на пари алкоголю та не реагує на ацетон, інші гази, пари органіки після прийому людиною лікарських препаратів ( інформація з відповіді компанії «Saturn Data International» на адвокатський запит захисника).
Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Вимірювання рівня алкоголю чи то у видихуваному повітрі чи то у крові чи іншому біологічному середовищі не можна виконати абсолютно точно через недосконалість методів і засобів вимірювальної техніки, а також через вплив зовнішнього середовища та інших факторів. Дійсно, прилад «Drager Alcotest 6820» має офіційну встановлену величину похибки вимірювання - ±0,04 проміле ( для приладів, які постачалися після 05.10.2017 року). Тобто відхилення може бути як в сторону з істинно меншим показником концентрації алкоголю в крові, так і в сторону з істинно більшою концентрацією алкоголю. Згідно технічних даних ( розділ 10 настанови з експлуатації газоаналізатора «Drаger Alcotest 6820») границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю в крові абсолютна похибка становть 0,04 проміле у діапазоні від 0 до 0,4 проміле, стандартний відхил збіжності для масової концентрації алкоголю в крові абсолютний 0,017 проміле у діапазоні від 0 до 1,0 проміле.
Саме тому стан алкогольного сп`яніння як юридична категорія пов`язана із цифровим показником, який видає спеціальний технічний засіб, і вважається критерієм відповідності досягнення номінального порогового значення без поправки на похибку приладу, а не до істинного значення концентрації алкоголю в крові, бо встановити істинне значення алкоголю крові технічно неможливо. 
Якщо ж йти за логікою захисника, то цифрові показники газоаналізатора «Drаger Alcotest 6820» в проміжку від 0,21 до 0,24 з врахуванням похибки 0,04 проміле мали б на нормативно-правовому рівні закріпити відсутність кваліфікації стану алкогольного сп`яніння і відповідно до абз. 2 п. 5 Порядку заборони притягнення особи до відповідальності . 
Саме тому показником, який на нормативно-правовому рівні (Інструкція) має значення для кваліфікації стану алкогольного сп`яніння, є цифровий показник технічного приладу, а не істинне значення концентрації алкоголю в крові. І нормативно встановлене порогове значення 0,2 проміле якраз враховує і технічну похибку самого приладу і природний (ендогенний) рівень алкоголю в організмі людини. А тому аргументи захисника про повторне врахування допустимої похибкиприладу «Drаger Alcotest 6820» вважаю недоречними і такими, що спрямовані на уникнення його підзахисного від відповідальності.
Водій погодився з результатом огляду, що підтверджується його особистим підписом на роздруківці (чеку) показників алкотестера «Drager 6820» за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, зокрема, «результати огляду на стан сп`яніння 0,23 проміле (позитивний)», «з результатами згоден ОСОБА_1 » та міститься підпис останнього.
Також враховую, що ОСОБА_1 визнав, що вживав алкоголь, намагався на місці зупинки вирішити питання, а за кермо сів тому, що дитині стало зле і необхідно було до лікаря. Як слушно зауважив поліцейський, ОСОБА_1 міг викликати швидку допомогу і таким чином забезпечити дитині своєчасну медичну допомогу, а тому висную, що перебування ОСОБА_1 за кермом в стані алкогольного сп`яніння не було крайньою необхідністю, яка виключає адміністративну відповідальність відповідно до ст.17,18 КУпАП.. 
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, визнаю їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства. Його складено та підписано уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначеного протоколу узгоджуються із зафіксованими результатами тестування на алкоголь. Є належними та допустимими, тому ставлю їх в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи докази, що безпосередньо дослідженні та здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, оцінюючи їх в сукупності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

У справі щодо ОСОБА_1 не вчиняла жодних процесуальних дій, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення. В основу винесеної постанови суд поклала лише письмові та відео матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом (протокол про адміністративне правопорушення, відео із службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських) та захисником.

Звертаю увагу, що такі висновки сформовані виключно в межах фабули, зазначеної в протоколі серії ЕПР1 №638970 від 12.04.2026 року, без зміни сукупності доказів на шкоду ОСОБА_1 , без введення нових обвинувальних доказів за власною ініціативою та без вилучення певних доказів, поданих уповноваженою особою ВП №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, без вжиття заходів, які можна було б витлумачити як прийняття на себе ролі сторони обвинувачення.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 34 КУпАП, не встановила.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП, не встановила.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.23 КУпАП, меті накладення адміністративного стягнення, і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
Керуючись ст. ст.40-1,283,284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львівській області /Львівська область/ 21081300, ЄДРПОУ отримувача: 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA268999980313040149000013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, ЄДРПОУ отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. 
Суддя С.М. Івасенко