ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 травня 2026 року	Справа №160/21109/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛАН-ПАК" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛАН-ПАК" до Дніпровської митниці, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 23.06.2025 року №UA110130/2025/000182/1.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем з метою митного оформлення товарів подано до митного органу митну декларацію та документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів. Під час декларування товарів позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та подано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України (далі – МК України). Вказує, що в оскаржуваному рішенні митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано застосування резервного методу. Всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товарів наявні у позивача та надані під час митного оформлення товарів. З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржуване ним рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що за результатами перевірки документів та відомостей (формато-логічний контроль), наданих до митного оформлення за МД від 23.06.2025 №25UA110130012455U7, проведеної у спосіб та з урахуванням положень статті 337 МКУ виявлено наступні розбіжності та відсутність відомостей: Відповідно до п.2.2, 2.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом МФУ від 30.05.12 №631, для виконання відповідних митних формальностей, з урахуванням положень ст.254 МКУ, необхідно забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою (інвойс, рахунок-проформа, копія митної декларації країни відправлення, сертифікат якості) для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій. Відповідно до графи 31 митних декларацій, виробником товару є компанія «Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd..», торгова марка - «Kinlead». Відповідно до пункту 5.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.11.2024 № U240111, якість товару підтверджується сертифікатами якості виробника. До митного оформлення декларантом надані сертифікати якості від 04.04.2025, 05.04.2025, №б/н видані Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd., окрім того в електронному інвойсі до ЕМД від 23.06.2025 №25UA110130012455U7 в графі Виробник теж вказано «Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd.». Зазначене прямо суперечить пункту 4.1 Контракту від 01.11.2024 № U240111 де вказано наступне «Завод виробник та вантажовідправник: ZHEJIANG KINCESS INNOVATIVE MATERIALS CO., LTD.» Зазначене прямо свідчить про посередницький характер угоди (тобто наявний факт перепродажу оцінюваного товару, що свідчить про наявність додаткової складової, як мінімум – комерційної надбавки).
Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що в відзиві відповідач не зазначив жодних заперечень стосовно наданих до позовної заяви копій документів. Тому Позивач вважає, що надані до позовної заяви докази є належними, допустимими, достовірними та в своїй сукупності достатніми для підтвердження протиправності та скасування рішення про коригування митної вартості. Натомість, Відповідач надав до суду в додатках до відзиву, в якості доказу заповнення графи 33 Рішення про коригування митної вартості товару від 23.06.2025 №UA110130/2025/000182/1, файл «гр 33_ 182.pdf». Відповідач вважає цей файл неналежним та недопустимим доказом з наступних підстав:- При дослідженні властивостей файлу та аналізу його метаданих виявляється наступне: файл сформовано 12.08.2025 14:01:59 в програмі Microsoft Word 2010, автор невідомий (user), не захищений від редагування та не завірений КЕП. Тому цей файл не можна ідентифікувати як документ, причетний до митного оформлення, що відбувалось 26.06.2025 року під контролем ОСОБА_1 , яка підписала Рішення про коригування митної вартості товару від 23.06.2025 №UA110130/2025/000182/1 (копія надана в додатках до позову) і направила його в Повідомлення митниці декларанту від 23.06.2025 N1039814 (копія надана в додатках до позову). Програма Microsoft Word 2010 не є встроєною програмою в «Інспектор 2006» і наданий текст та переробка його в документ .pdf здійснено невідомою особою поза межами спеціалізованої програми «Інспектор 2006».- Документ не має номеру, дати, зазначення посадової особи, яка сформувала текст. Таким чином, його не можна ідентифікувати як електронний документ суб`єкта владних повноважень. В відзиві Відповідач не зазначив жодного заперечення стосовно правових підстав позову, з якими Відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. В відзиві Відповідач не зазначив жодного заперечення стосовно доводів Позивача про невідповідність його дій митному законодавству при витребуванні додаткових документів, відмові в застосуванні митної вартості визначеної декларантом і при формуванні рішення про коригування митної вартості (не заповнення графи 33). Таким чином, Позивач вважає, що у Відповідача нема заперечень та контраргументів, із посиланням на відповідні докази та норми права, на доводи Позивача.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» зареєстроване 30.01.2007, про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про включення відомостей про державну реєстрацію юридичної особи за ідентифікаційним кодом 34870651; основний вид діяльності за КВЕД: 22.22 Виробництво тари з пластмас.
ТОВ «АЛЛАН-ПАК» (далі – Позивач) уклало контракт від 01.11.2024 № U240111 та додаток до нього Специфікація № 4 від 20.03.2025 з «ZHEJIANG KINCESS INNOVATIVE MATERIALS CO., LTD.», Китай на закупівлю поліпропіленової плівки на умовах FOB NINGBO (Китай). Вартість партії товару на умовах контракту підтверджується зовнішньоекономічним договором (контракт) купівлі-продажу товарів від 01.11.2024 № U240111, Доповненням до зовнішньоекономічного договору(контракту) специфікація від 20.03.2025 № 4, Проформою-інвойсом від 20.03.2025 N32250406, Інвойсом-фактурою від 16.04.2025 N КС250406А, Платіжною інструкцією в іноземній валюті від 25.03.2025 № 275, Платіжною інструкцією в іноземній валюті від 14.04.2025 № 281.
В червні 2025 р партія товару надійшла до м. Константа (Румунія) на підставі коносаменту від 21.04.2025 № HS125040710 та договору про морське перевезення №010422 від 01.04.2022 і заявки про надання транспортно-експедиторських послуг від 18.04.2025 №39. Вартість транспортування морем підтверджується Актом виконаних робіт від 20.06.2025 №166, рахунком на сплату послуг морського перевезення від 16.06.2025 №262 та платіжною інструкцією в національній валюті від 23.06.2025 №12131. Вартість обробки товару в порту Констанца підтверджується Рахунком на оплату обробки партії товару в порту Константа від 20.06.2025 №270, Актом надання послуг вантажно-розвантажувальних робот в порту Константа (Румунія) від 20.06.2025 №167 та платіжною інструкцією в національній валюті від 23.06.2025 №12132. 
Вартість транспортування за маршрутом Константа (Румунія)-кордон України-Дніпро підтверджується договором-заявкою від 16.05.2025 № 110, автотранспортною накладною від 18.06.2025 б/н, довідкою про розподіл транспортно-експедиційних витрат від 20.06.2025 №110 та рахунком на сплату за транспортно-експедиційні послуги від 20.06.2025 №110.
Декларантом до митного контролю та оформлення за ЕМД 25UA110130012455U7 від 23.06.2025 заявлено імпортовану партію товару, нараховано наступні платежі (ПДВ 028 вид платежу складає 247887,02 грн) разом – 247887,02 грн. До декларації надано наступні документи: 1. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 01.11.2024 № U240111, 2. Доповнення до зовнішньоекономічного договору(контракту), специфікація від 20.03.2025 №04, 3. Інвойс-проформа від 20.03.2025 № 32250406, 4. Інвойс-фактура від 16.04.2025 № KC250406A, 5. Платіжна інструкція в іноземній валюті від 23.06.2025 № 275, 6. 7. Платіжна інструкція в іноземній валюті від 23.06.2025 № 281, Заявка про надання транспортно-експедиторських послуг від 18.04.2025 №39 (морське перевезення), 8. 9. Коносамент від 21.04.2025 № HS125040710, Рахунок на сплату послуг морського перевезення за маршрутом Нінбо (Китай) – Гданськ, Польща від 16.06.2025 №262, 10. Рахунок на оплату вантажно-розвантажувальних робот в порту Гданськ, Польща від 20.06.2025 №270, 11. Акт надання послуг морського перевезення за маршрутом Нінбо (Китай) Гданськ, Польща від 20.06.2025 №166, 12. Акт надання послуг вантажно-розвантажувальних робот в порту Гданськ, Польща від 20.06.2025 №167, 13. 14. 15. 16. 17. 18. 19. №110. ПЛАТІЖНА ІНСТРУКЦІЯ В НАЦІОНАЛЬНІЙ ВАЛЮТІ від 23.06.2025 №12130, ПЛАТІЖНА ІНСТРУКЦІЯ В НАЦІОНАЛЬНІЙ ВАЛЮТІ від 23.06.2025 №12132, Договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 24.07.2023 № 24/07, Договір-заявка від 16.05.2025 № 110, Автотранспортна накладна від 18.06.2025 б/н, Довідка про розподіл автотранспортних витрат від 20.06.2025 №110, Рахунок-фактура на оплату автотранспортного перевезення від 20.06.2025 1-6 Комерційні та товаросупровідні документи що підтверджують вартість товару на умовах FOB-NINGBO (Китай). 7-15 транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість обробки товару в порту та перевезення товару за маршрутом FOB-NINGBO (Китай)- Гданськ, Польща. 16-19 транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення партії (контейнеру) товару за маршрутом Гданськ, Польща кордон-Дніпро (Україна).
Декларантом було отримано повідомлення Дніпровської митниці від 23.06.2025 №1039808, в якому посадова особа Відповідача витребувала додаткові документи з наступних підстав: 
1. Товаросупровідні документи не містять відомості про торгівельну марку «Kinlead». До митного оформлення декларантом надані сертифікати якості від 04.04.2025, 05.04.2025, №б/н видані Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd., окрім того в електронному інвойсі до ЕМД від 23.06.2025 №25UA110130012455U7 в графі Виробник теж вказано «Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd.». Зазначене прямо суперечить пункту 4.1 Контракту від 01.11.2024 № U240111 де вказано наступне «Завод виробник та вантажовідправник: ZHEJIANG KINCESS INNOVATIVE MATERIALS CO., LTD.» Зазначене прямо свідчить про посередницький характер угоди (тобто наявний факт перепродажу оцінюваного товару, що свідчить про наявність додаткової складової, як мінімум – комерційної надбавки). 
2. Відповідно до пункту 5.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.11.2024 №U240111, якість товару підтверджується сертифікатами якості виробника. Крім того, у вказаних документах відсутні відомості, що дозволяють ідентифікувати сертифікати якості з оцінюваною партією товару. У сертифікатах якості наведене посилання на замовлення (order) №3225040601 (batch 2504318047, 2504318043) проте в наданих до митного оформлення документах посилання на вказані реквізити відсутні. 
3. Відповідно до п. 4.4 контракту від 01.11.2024 № U240111 зазначено «кожне постачання товару має супроводжуватися такими документами: інвойс, пакувальний лист, сертифікат аналізів заводу–виробника, сертифікат походження товару, ТТН, експортна декларація», експортна декларація до митного оформлення не надавались.
4. Відповідно до інформації Інтернет ресурсу www.maersk.com контейнер з товаром № MSKU9243331 на морському судні «AL MURAYKH/517W» 21.04.2025 вийшов з порту NINGBO (Китай), 03.06.2025, контейнер з товаром прибув у порт WILHELMSHAVEN (Німеччина), де контейнер було перевантажено на морське судно «TUNADAL/524E» і 10.06.2025 відправлено у порт Гданськ (Польща). Інформація щодо перевантаження контейнера № MSKU9243331 на інші судна, розвантажувальні роботи за маршрутом порту NINGBO (Китай) до порту Гданськ (Польща), а також включення вартості таких робіт не відображено у наданих документах. 
5. Відповідно до Заявки про надання транспортно-експедиторських послуг №39 від 18.04.2025, акту наданих послуг від 20.06.2025 № 167, передбачена послуга з доставляння контейнера на склад в Гданську, навантаження в фуру, оформлення транзитної декларації Т1. Декларантом не надані документи підтверджуючи вартість зберігання вантажу у порту WILHELMSHAVEN (Німеччина), транзитна декларація Т1. У наданих рахунках до розрахунку вартості не входить вартість зберігання, демередж, форми контролю, що призначаються митницею, вартість повернення порожнього контейнера, вартість страхування вантажу.
6. Крім того, надані документи не містять відомості щодо опису товару та його ваги. 
7. Податковим кодексом України (далі – ПКУ) із змінами та доповненнями чітко встановлено перелік документів, необхідний для ведення в цілях оподаткування. Згідно з п.44.1 ст.44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені цим пунктом. У відповідності до закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ – документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Надані декларантом рахунки щодо транспортних витрат мають інформаційний характер, не дає розуміння формування всіх складових (зокрема послуги з навантаження) та принципу розділення вартості наданих послуг. 
8. Крім того, відповідно до пункту 2.2.13 розділу ІІ Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби від 01.07.2025 №476 порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; У митного органу наявна інформація згідно з інформаційно-аналітичним звітом «Дайджест цін на товарів на світових ринках» №270: з 16.03.2025 р. по 31.03.2025 р, рівні цін на сировину, а саме «Поліпропілен PP» на умовах поставки CFR – Азія, дол. США/т, без ПДВ, у березні (дата формування ціни згідно з рахунком проформою № 32250406 - 20.03.2025) знаходиться на рівні 865-1100 дол.США/т. 
9. Надані до митного контролю документи не містять відомостей щодо відсотку вмісту сировини (поліпропілен) у складі оцінюваного товару та інших сировинних складових, а також витрат на його виробництво та інших витрат, понесених при виробництві готового виробу. 
10. Слід зазначити, що задекларована вартість оцінюваного товару на умовах FOB Ningbo складає 1298,84 дол.США/т (загальна вартість за рахунком проформа від 20.03.2025 №32250406, поділити на загальну вагу 25 685,23 дол.США / 19,7750 кг = 1298,87 дол.США/т). на переконання митного органу така різниця не може становити вартість прямих витрат на виробництво цих товарів з урахуванням технологічної складності та витрат на виробництво. 
11. Декларантом не надано всіх відомостей щодо вартості товару та вартості його виробництва з урахуванням виробничого процесу. Вище зазначене, унеможливлює підтвердження повноти включення до заявленого рівня вартості витрат, передбачених частиною 10 статті 58 МКУ. Крім того, заявлений рівень транспортної складової не обчислюється на підставі наданих до митного оформлення документів. 
Декларант направив лист митниці від 23.06.2025 №230625-1 про відсутність можливості надати додаткові документи зазначені в частині 4 статті 53 МКУ в 10 денний термін. Просив продовжити митне оформлення товару згідно чинного законодавства з урахування вище зазначених аргументів. 
23.06.2025 в повідомлені Відповідача №1039814 отримано Рішення про коригування митної вартості від 23.06.2025 № UA110130/2025/000182/1 в електронному вигляді в форматі XPS/PDF підписане КЕП. Графа 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що «у зв`язку з технічних причин гр 33 РКМВ буде направлена додатковим повідомленням». 
23.06.2025 декларантом було подано та оформлено ЕМД від 23.06.2025 №24UA110130029303U4 (ПДВ – 028 вид платежу складає 384381,26 грн) разом 384381,26 грн
Незгода позивача з рішенням про коригування митної вартості товарів стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Основним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини, пов`язані з митним оформленням товарів, є Митний кодекс України (далі – МК України).
Згідно із ч. 1 ст. 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Митний контроль – сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).
Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Згідно з вимогами ч. ч. 1 та 5 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є вичерпним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлювалося судом, рішення про коригування митної вартості товарів, яке прийняте митницею фактично обґрунтовано тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Таким чином суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України, прийняті митним органом письмові рішення про коригування заявленої митної вартості товарів мають містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Втім, як встановлено зі змісту спірного рішення, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарі передбачених п. 2 ч. 1 ст.57 МК України у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак, таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17, у постанові від 27.07.2018 у справі №809/1174/17, у постанові від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, у постанові від 01.04.2021 у справі №260/695/19.
Як визначено у ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 у справі №21-591а15).
У свою чергу, декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість митниці встановити дійсну митну вартість товарів за ціною контракту.
При цьому, суд також звертає увагу на таке.
Як вже встановлювалося судом, поставка товарів, задекларованих у митній декларації, здійснювалась на підставі зовнішньоекономічного контракту від 01.11.2024 №U240111, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» (покупець) та компанією Zheliang Kincess Innovative Materials Co., Ltd (Китай) (продавець).
Щодо тверджень відповідача відносно того, що надані декларантом до митного оформлення сертифікати якості товарів мають недоліки у оформлені, суд зазначає таке.
Як встановлено ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Так, твердження відповідача щодо змісту сертифікатів якості товару є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України такі відомості не відносяться до документів, що підтверджують числові значення митної вартості, а лише можуть вимагатись та досліджуватись (за наявності) митним органом у разі, якщо документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України мають розбіжності, ознаки підробки або не містять всієї інформації.
Зазначаючи про недоліки змісту сертифікатів якості товарів, відповідач не наводить розбіжностей у документах та складових митної вартості, поданих позивачем у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України.
Отже, сумніви митного органу щодо змісту сертифікатів якості товарів не можуть бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товарів, оскільки надання таких відомостей не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товарів.
Враховуючи надані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість товарів, яка підлягає сплаті, в повідомленні митницею не зазначено, у зв`язку з якими розбіжностями в документах, що впливають на правильність визначення митної вартості, висувається вимога про надання відомостей щодо виробника товару.
Щодо тверджень відповідача відносно того, що заявлені декларантом відомості щодо виробника товару не підтверджено документально, що впливає на вартість оцінюваного товару, суд зазначає таке.
Посилання відповідача на ненадання до митного органу відомостей щодо виробника товару є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України такі відомості не відносяться до документів, що підтверджують числові значення митної вартості, а лише можуть вимагатись та досліджуватись (за наявності) митним органом у разі, якщо документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України мають розбіжності, ознаки підробки або не містять всієї інформації.
Посилаючись на відсутність відомостей щодо виробника товару, відповідач не наводить розбіжностей у документах та складових митної вартості, поданих позивачем у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України, що в свою чергу могли бути усунені після дослідження декларації країни відправлення.
Отже, ненадання позивачем відомостей щодо виробника товарів не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товарів, оскільки надання таких відомостей не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товарів.
Враховуючи надані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість товарів, яка підлягає сплаті, у повідомленні митницею не зазначено, у зв`язку з якими розбіжностями в документах, що впливають на правильність визначення митної вартості, висувається вимога про надання відомостей щодо виробника товарів.
Щодо доводів митниці про неможливість підтвердження заявленої митної вартості товарів на підставі документів на перевезення вантажу, суд зазначає таке.
Згідно п. п. 5, 6 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Матеріалами справи підтверджується, що на підтвердження транспортування задекларованих відповідно до митної декларації товарів позивачем надано: Інвойс-проформа від 20.03.2025 № 32250406, Інвойс-фактура від 16.04.2025 № KC250406A, Платіжна інструкція в іноземній валюті від 23.06.2025 № 275, Платіжна інструкція в іноземній валюті від 23.06.2025 № 281, Заявка про надання транспортно-експедиторських послуг від 18.04.2025 №39 (морське перевезення), Коносамент від 21.04.2025 № HS125040710, Рахунок на сплату послуг морського перевезення за маршрутом Нінбо (Китай) – Гданськ, Польща від 16.06.2025 №262, Рахунок на оплату вантажно-розвантажувальних робот в порту Гданськ, Польща від 20.06.2025 №270, Акт надання послуг морського перевезення за маршрутом Нінбо (Китай) Гданськ, Польща від 20.06.2025 №166, Акт надання послуг вантажно-розвантажувальних робот в порту Гданськ, Польща від 20.06.2025 №167, №110. ПЛАТІЖНА ІНСТРУКЦІЯ В НАЦІОНАЛЬНІЙ ВАЛЮТІ від 23.06.2025 №12130, ПЛАТІЖНА ІНСТРУКЦІЯ В НАЦІОНАЛЬНІЙ ВАЛЮТІ від 23.06.2025 №12132, Договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 24.07.2023 № 24/07, Договір-заявка від 16.05.2025 № 110, Автотранспортна накладна від 18.06.2025 б/н, Довідка про розподіл автотранспортних витрат від 20.06.2025 №110, Рахунок-фактура на оплату автотранспортного перевезення від 20.06.2025 1-6 Комерційні та товаросупровідні документи що підтверджують вартість товару на умовах FOB-NINGBO (Китай). 7-15 транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість обробки товару в порту та перевезення товару за маршрутом FOB-NINGBO (Китай)- Гданськ, Польща. 16-19 транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення партії (контейнеру) товару за маршрутом Гданськ, Польща кордон-Дніпро (Україна).
Враховуючи доводи та твердження сторін, саме щодо достатності документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на підставі документів на перевезення вантажу, суд звертає увагу на таке.
У п. 14 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2, вказано, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Тому, надані позивачем документи до митного оформлення про транспортні витрати та калькуляції транспортних витрат є належними та допустимими доказами понесених позивачем витрат на перевезення товару.
Таким чином, суд, зважаючи на надані позивачем документи до митного оформлення щодо транспортування товарів, вказує на необґрунтованість висновків митного органу, оскільки позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму сплачену за транспортування товару.
Крім того, положення п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надана перевізником довідка про транспортно-експедиторські витрати є допустимими доказами розміру таких витрат.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 та від 11.04.2022 у справі №1.380.2019.006980, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.
Суд також критично оцінює зауваження відповідача про необхідність надання до митного оформлення страхових документів та документів, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, якщо здійснювалось страхування, документами, що підтверджують заявлений рівень митної вартості є страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування.
Пунктом 2.1 Контракту визначено, що ціни на товар, вказані в специфікаціях, встановлюються в доларах США. Ціна включає вартість тари, упаковки, страхування, маркування товару, в специфікації зазначено, що всі ціни вказані на умовах FOB NINGBO (Інкотермс 2010).
А тому, суд вказує, що умовами Контракту вже визначено, що ціна на товар включає в себе, зокрема, вартість страхування товару, у зв`язку із чим, відсутні підстави для окремого визначення та підтвердження вартості страхування товару, при визначенні митної вартості товару.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24.07.2024 у справі № 160/8753/18, згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс 2010 існують тільки два терміни (умови поставки), якими передбачені мінімальні розміри страхування – терміни CIF і СІР. Відповідно до них продавець зобов`язаний забезпечити страхування на користь покупця.
З огляду на викладене, суд відхиляє зазначені вище твердження відповідача. 
Що стосується ненадання до митного оформлення Договору про надання послуг з перевезення, укладений з підприємством ТОВ «Єврофорвард Сервіс» та бухгалтерських документів, що підтверджують вартість наданих послуг між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.
Для підтвердження вартості транспортування за маршрутом NINGBO (Китай) – Константа (Румунія) – Дніпро (Україна) були надані наступні документи: вартість перевезення морським транспортом з порту Нінбо до порту Гданськ складає 179095,00 грн за контейнери №№TCNU1116860; MSKU9243331 згідно рахунку №262 від 16 червня 2025 р. Загальна вага вантажу в контейнерах складає 42390 кг. Тобто вартість перевезення 1 кг товару морським транспортом складає 4,224935126209012 грн. Вартість робіт з перевантаження товару в порту Гданську та транспортного експедиційного обслуговування за межами митної території України складає 67104,00 грн згідно рахунку №270 від 20 червня 2025 р. Загальна вага перевантаженого товару складає 42 390 кг. Тобто вартість перевантаження 1 кг товару складає 1,583014861995754 грн. Вартість перевезення товару морським транспортом в контейнері № TCNU1116860, вага якого становить 21520 кг, та його перевантаження в автомобільний транспортний засіб складає 124987,08 гри, № MSKU9243331, вага якого становить 20 870 кг, складає 121211,92 грн. З досліджених судом договорів, укладених безпосередньо з позивачем, встановлено, що такі договори передбачають право у експедиторів на залучення до виконання послуг інших осіб.
У свою чергу, декларант для підтвердження вартості витрат на транспортування має надати документи що підтверджують транспортні витрати на підставі договорів, укладених з ним безпосередньо.
Вимога надати договори та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість наданих послуг залученими підрядними транспортними організаціями – безпосередніми перевізниками, зазначеними в автотранспортних накладних (CMR), є необґрунтованою, оскільки декларант не має договірних взаємовідносин з такими особами та не повинен мати в розпорядженні такі документи.
Щодо інших зауважень митного органу щодо неточностей у документах, які були надані до контролюючого органу задля митного оформлення, суд зазначає про таке.
Надаючи оцінку таким доводам митного органу, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі №1140/3242/18 зазначив, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити і про таке.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі №818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 у справі №809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.
Суд також не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Зважаючи на викладене, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача стосовно неможливості перевірки митної вартості товарів.
Інші підстави, зазначені у спірних рішеннях про коригування митної вартості суд не бере до уваги, оскільки такі підстави не передбачені частинами 2-4 статті 53 МК України.
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надати митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Приймаючи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення та здійснення коригування митної вартості.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З огляду не те, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем за подачу адміністративного позову до суду, в розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 23.06.2025 року №UA110130/2025/000182/1.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛАН-ПАК".
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова