ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 р. 	Справа № 520/12638/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., повний текст складено 02.02.26 по справі № 520/12638/25
за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 
до  Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради 
про скасування рішення
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, в якому просить суд скасувати рішення у формі відмови №1421/01872-24 від 12.07.2024 у видачі довідки про взяття на облік ВПО Управлінням соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не встановив важливі обставини, а саме: чи була кімната у гуртожитку в м.Харкові саме житлом дитини до війни, а не просто місцем реєстрації на папері; де конкретно жила дитина і батьки до війни і якими доказами це підтверджується. Звертає увагу, що будинок в с. Черкаських Тишках Харківського району Харківської області був для дитини і батьків саме житлом, а не просто об`єктом нерухомості. Доказів зворотного відповідач не надав. При цьому, отримувати допомогу «е-Малятко» при народженні можливо в Харкові, а проживати в іншому місці. Вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом не було розглянуто по суті клопотання позивача від 29.11.2025.
Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що оскільки жоден з наданих документів не підтвердив факту проживання неповнолітньої ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , станом на 24.02.2022, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Управлінням прийнято правомірне рішення про відмову у видачі довідки ВПО від 12.07.2024 №1421/0/872-24.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 звернувся до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради із заявою про видачу довідки про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи.
Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради від 12.07.2024 №1421/01872-24 відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з тим, що надані докази не підтверджують факт проживання малолітньої ОСОБА_2 на території с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області станом на 24.02.2022.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи рішення №1421/01872-24 від 12.07.2024 про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а наведені у позовній заяві доводи не спростовують правомірності оскаржуваного рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання обліку та забезпечення соціальних гарантій внутрішньо переміщеним особам гарантується чинним законодавства України, а саме: Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках програми «єПідтримка».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі по тексту – Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Статтею 2 Закону №1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Частиною 1 ст.5 Закону №1706-VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до абз.2 п.1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (далі по тексту – Порядок № 509) довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Згідно з п.2 Порядку №509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).
Заява про взяття на облік та включення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформації про внутрішньо переміщену особу за наявності технічної можливості може подаватися також через Єдиний державний веб-портал електронних послуг (далі - Портал Дія).
У період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні”, внутрішньо переміщена особа для отримання довідки може звернутися до уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг).
Уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг приймає рішення та видає довідку внутрішньо переміщеній особі і реєструє заяву з формуванням електронної справи з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики для включення інформації про внутрішньо переміщену особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
З метою обліку внутрішньо переміщених осіб орган соціального захисту населення на підставі отриманої електронної справи включає інформацію про таких осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до п.8 Порядку №509 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли:
1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;
2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;
3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);
4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;
5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.
Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.
Суд зазначає, що вищенаведеною нормою встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи.
Разом з цим, абзацом 3 ч.7 ст.4 Закону №1706-VІІ визначено, що у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності (за наявності), документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).
З аналізу вищенаведених норм встановлено, що особа має право надати будь-які документи, що підтверджують факт її перебування (проживання) на адміністративно-територіальної одиниці, з якої вона вимушена була переїхати у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону №1706-VII.
За обставинами справи, на підтвердження перебування (проживання) ОСОБА_2 на території с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області надано, зокрема: фотографії осіб, фотографії знищеного житла, фотографії «Міжнародного сертифікату вакцинації», пояснення від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
За результатами детального розгляду вказаної заяви та наданих доказів відповідачем встановлено, що деякі фотографії були зроблені в період 2020-2021 років, проте інформація про місцезнаходження території, на якій було зроблено ці фотографії, визначенню не підлягає, оскільки будь-які зображення покажчиків з назвою вулиці або найменуванням населеного пункту на наданих фотографіях відсутні. 
При цьому, такі докази, що підтверджують факт проживання ОСОБА_2 на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, відсутні.
Той факт, що будинок на території АДРЕСА_1 , зруйнований, також не доводить факт проживання ОСОБА_2 на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення.
Колегія суддів враховує, що у ОСОБА_2 є матір, ОСОБА_6 , з якою дитина згідно з даними електронного Реєстру територіальної громади м. Харкова разом зареєстрована з 30.04.2020 за адресою: АДРЕСА_2 .
Також відповідно до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери з 01.11.2022 по 31.07.2024 ОСОБА_6 за місцем реєстрації отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на себе, малолітню ОСОБА_2 та повнолітнього сина – ОСОБА_7 .
У рамках надання комплексної послуги «єМалятко» в період з 01.04.2020 по 30.04.2023 ОСОБА_6 також отримувала допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 .
Щодо наданих позивачем фотографій «Міжнародного сертифікату вакцинації», виданого на ім`я ОСОБА_2 , колегія суддів враховує, що Управлінням було направлено письмовий запит до медичного центру «Your Baby» (далі – МЦ «Your Baby») ТОВ «Ваша Фамілія», який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Кооперативна, буд. 28А, з метою підтвердження факту видачі зазначеного сертифікату та внесених до нього відомостей про ОСОБА_2 , зокрема, адресу місця фактичного проживання: АДРЕСА_3 .
Згідно з листом-відповіддю ТОВ «Ваша Фамілія» у МЦ «Your Baby» облік пацієнтів проводиться в медичній інформаційній системі «Нейрон» (далі – МІС «Нейрон»).
За інформацією з МІС «Нейрон» ОСОБА_2 отримувала медичні послуги в МЦ «Your Baby» – вакцинація, аналізи, консультації, УЗД, лікування та обстеження лікарями. Інформація щодо адреси місця фактичного проживання ОСОБА_2 в МІС «Нейрон» відсутня.
МЦ «Your Baby» підтверджено факт видачі «Міжнародного сертифікату вакцинації», до якого внесені прізвище та ім`я пацієнта – « ОСОБА_8 » та дата народження – « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Також у листі-відповіді ТОВ «Ваша Фамілія» зазначено, що при заповненні «Міжнародного сертифікату вакцинації» дані про адресу місця фактичного проживання не вносяться.
Оскільки МЦ «Your Baby» не було підтверджено факт внесення до наданого ОСОБА_1 «Міжнародного сертифікату вакцинації» відомостей про адресу місця фактичного проживання ОСОБА_2 , відповідно даний медичний документ не може слугувати доказом факту проживання ОСОБА_2 на території с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області станом на 24.02.2022.
Щодо наданих пояснень від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , колегія суддів зазначає, що надані свідчення або пояснення від фізичних осіб в письмовому або усному вигляді, не підлягають перевірці на достовірність через офіційні ресурси/реєстри/бази даних, відповідно, такі документи не можуть бути розглянуті в якості доказів, необхідних для визначення права на отримання довідки ВПО, а їхнє надання не передбачено нормами Порядку.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів зазначає, що надані до суду фотографії, копії медичних документів та письмові пояснення осіб не містять відомостей, які б дозволяли достеменно встановити факт проживання малолітньої дитини на відповідній території у визначений законом момент, зокрема не підтверджують адресу та період фактичного проживання саме станом на дату початку збройної агресії - 24.02.2022.
Як зазначено вище, ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою у місті Харкові, тоді як належних та допустимих доказів її проживання на території с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області станом на 24.02.2022 суду не надано.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи рішення №1421/01872-24 від 12.07.2024 про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.
Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі позивачем мотиви та доводи по суті спору не спростовують висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права та обставин справи і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального права при постановленні спірного рішення.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки судом не було розглянуто по суті клопотання позивача від 29.11.2025, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 29.12.2025 про витребування доказів у справі.
При цьому, відповідно до абз.2 ч.2 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
В цьому випадку справу вирішено правильно.
Тобто, зазначена обставина не може бути підставою для прийняття рішення про задоволення позовних вимог.
Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 по справі № 520/12638/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   І.С. Чалий