09.04.2026 Справа № 756/18094/25

Номер справи 756/18094/25
Номер провадження 2/756/2336/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

09 квітня 2026 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Белоконної І.В.
за участю секретаря - Погорелової В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування частини витрат за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання квартири АДРЕСА_1 у розмірі 4671,99 грн, та з обслуговування будинку та прибудинкової території у розмірі 8635,20 грн.
В обгрунтування заявлених вимог зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності. В квартирі зареєстровані позивач, відповідач та члени його сім`ї. Проте, відповідач разом зі своєю сім`єю не проживають в квартирі. 
Відповідач не приймає участі в оплаті житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з теплопостачання та обслуговування будинку та прибудинкової території. Позивач зазначила, що протягом періоду з 15.08.2024 по липень 2025 року нею одноосібно сплачено послуги теплопостачання, та за період з січня 2024 року по серпень 2025 року - послуги з утримання будинку та прибудинкової території.
Позивач просить стягнути з відповідача 1/2 частину сплачених нею послуг з теплопостачання та обслуговування будинку за період з 15.08.2024 по липень 2025 року у розмірі 4671,99 грн та послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території за період з січня 2024 року по серпень 2025 року у розмірі 8635,20 грн, оскільки відповідач участі в оплаті витрат не приймав.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 грудня 2025 року відкрито спрощене провадження по справі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити у повному обсязі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вислухавши позицію представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності у рівних частинах по 1/2 частині кожному.
Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою про задеклароване зареєстроване місце проживання/перебування особи.
Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру.
Судом встановлено, що відповідач та його родина не проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач одноосібно та за власний рахунок сплатила послуги теплопостачання квартири компанії «Київтеплоенерго» за період з 15 серпня 2024 року по липень 2025 року на загальну суму 9343,98 грн, а також послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території ЖБК «Суднобудівник-8» за період січня 2024 року по серпень 2025 року на загальну суму 17270,40 грн.
Відповідачем не надано доказів участі у витратах. 
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині 1 ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до пп. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем, серед іншого, є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 у справі № 521/3743/17-ц, від 19.08.2020 у справі № 703/2200/15-ц.
Враховуючи, що позивачем було доведено здійснення нею витрат з утримання об`єкта спільної власності, наявні підстави для стягнення з відповідача частини їх розміру пропорційно розміру частки у спільній власності, тобто 1/2 частини.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У зв`язку з чим, враховуючи співмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд уважає правильним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 9-14, 19, 23, 27, 133, 137, 141, 280, 281 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість за послуги теплопостачання квартири АДРЕСА_1 за період з 15 серпня 2024 року по липень 2025 року у розмірі 4671 (чотири тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 99 копійок та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за період з січня 2024 року по серпень 2025 року у розмірі 8635 (вісім тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя      І.В. Белоконна