КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/9511/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026року  місто Київ
справа № 753/1151/26 

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А. 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2  на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 березня 2026року про повернення зустрічної позовної заяви, постановлену під головуванням судді Шаповалової К.В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року позивач АТ «Укртрансгаз» звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що 07 грудня 2021 року між АТ «Укртрансгаз» та ОСОБА_3 (позичальник) і ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір позики №211200019, згідно умов якого позикодавець передав позичальнику кошти у розмірі 470000 грн., строком на 84 місяці. 
Вказував, що умовами договору визначено, що способом забезпечення позики є порука поручителя ОСОБА_1 , відповідно до якої поручитель несе солідарну відповідальність перед позикодавцем. 
Зазначав, що відповідачем ОСОБА_3 було здійснено часткове повернення позики, однак з кінця 2025 року погашення боргу не здійснюється. Залишок боргу складає 140065 грн, які позивач просить стягнути солідарно із відповідачів у судовому порядку.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.
09 березня 2026 року на адресу Дарницького районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до АТ«Укртрансгаз»,  ОСОБА_3 , в якій просила визнати поруку  ОСОБА_1 за договором позики №211200019, що укладений між АТ«Укртрансгаз»,   ОСОБА_4 та ОСОБА_1 припиненою.
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що в липні 2025 року поручитель отримала від позикодавця вимогу щодо погашення заборгованості за договором безвідсоткової позики, у якій було зазначено, що між позикодавцем, позичальником та поручителем було укладено договір позики №2112000019 від 07 грудня 2021 року.
Вказувала, що станом на 09 липня 2025 року позичальником порушені щомісячні відрахування визначені графіком, що призвело до виникнення заборгованості перед АТ «Укртрансгаз» в розмірі 123090 грн.
Зазначала, що у договорі позики строк виконання основного зобов'язання чітко визначений графіком, що починає свій відлік з грудня 2021 року і спливає січень листопад 2028 року. Графіком передбачені щомісячні платежі, які має сплачувати позичальник у розмірі 5595 грн. щомісячна, що за рік складає 67140 грн. 
Посилалася на те, що відповідно до умов договору строк повного погашення позики є січень - листопада 2028 року. 
Вважає, що у позикодавця виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання позичальника щодо повернення позики, у разі неповернення позичальником грошових коштів, у розмірі та строки, встановлені пунктами 5.1 та 5.2 договору. 
Вказувала, що увимозі позикодавець не зазначив з якої саме календарної дати позичальник порушив умови п.5.1. та п.5.2. договору, що є істотним порушенням прав поручителя, оскільки позикодавець пред`явив вимогу до поручителя вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 березня 2026 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, зустрічну позовну заяву прийняти до розгляду.
В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що звертаючись до суду з вимогою про визнання договору припиненим, позивач прагне досягнути юридичної визначеності, тобто прагне отримати підтвердження судом припинення прав кредитора на одержання плати від боржника.
13 травня 2026 року позивач АТ «Укртрансгаз» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необгунтованість.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення зустрічної позовної заяви, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Отже, умовами пред'явлення зустрічного позову є взаємопов'язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об'єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.
Взаємний зв'язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв'язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв'язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.
Таким чином, зі змісту ст.193 ЦПК України вбачається, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов'язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.
За змістом даної норми однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів.
Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об'єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов'язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об'єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.
У постанові від 20 березня 2019 року у справі №910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов'язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом первісного позову АТ «Укртрансгаз» є солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , як позичальника та ОСОБА_1 , як поручителя за договором позики.
Предметом зустрічного позову  ОСОБА_1 є визнання поруки поручителя припиненою.
Повертаючи зустрічного позову  ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що:
у разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту;
ухвалення судом рішення в справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості.
При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ухвалення рішення про стягнення боргу дійсно виключає можливість задоволення в іншому процесі позову про визнання поруки припиненою, оскільки це порушує принцип остаточності судового рішення (res judicata). 
Разом з тим, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржників коштів, то останні мають захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу (вимоги), зокрема відсутність підстав для його нарахування, оскільки вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов'язання.
Оскільки   ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом про визнання поруки за договором позики №211200019 від 07 грудня 2021 року припиненою у межах справи про солідарне стягнення заборгованості за договором позики №211200019 від 07 грудня 2021 року, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову  ОСОБА_1 та об'єднання його в одне провадження з первісним позовом АТ «Укртрансгаз».
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 постановлена судом з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 березня 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: