Справа № 484/2133/26
Провадження № 2/484/1656/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ціна позову 533 337 грн. 01 к., -
ВСТАНОВИВ:
21.04.2026 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Севастьянова М.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ціна позову 533 337 грн. 01 к., мотивуючи тим, що16 грудня 2025 року між ОСОБА_1 (надалі – «Позивач», «Позикодавець») та ОСОБА_2 (надалі – «Відповідач», «Позичальник») був укладений Договір позики грошей (надалі – «Договір»), який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 550. Факт нотаріального посвідчення договору свідчить про підтвердження сторонами існування заборгованості та її розміру, що виключає спір щодо самого факту виникнення зобов`язання. Відповідно до п. 1 договору Позикодавець передав Позичальнику грошові кошти, що прямо підтверджується текстом договору та підписом Відповідача. У зазначеному пункті сторони погодили, що сума позики становить 360 964,50 грн, що на момент передачі було еквівалентно 13 000 доларів США. Пунктом 2 договору встановлено, що позика фактично передана 11 лютого 2021 року готівкою, а підписаний сторонами договір є належним доказом отримання коштів Позичальником. Станом на момент укладення договору сторони підтвердили часткове виконання зобов`язання, у зв`язку з чим залишок боргу було перераховано та узгоджено сторонами. Разом із цим, пунктом 5 Договору сторони узгодили остаточний розмір зобов`язання Позичальника, який підлягає поверненню, — в сумі 12 000 доларів США, що підлягає сплаті у гривні за офіційним курсом НБУ на день платежу. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Період прострочення: з 16.01.2026 по 20.04.2026 — 95 календарних днів. Розрахунок 3% річних: 12 000 ? 3% / 365 ? 95 = 93,70 доларів США. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 12 093,70 доларів США. Оскільки договір передбачає визначення зобов`язання в іноземній валюті, 3% річних також підлягають нарахуванню від суми в доларах США, із подальшим стягненням у гривні за курсом НБУ на день фактичного виконання. Відповідно до п. 5 Договору строк повернення позики встановлено до 15 січня 2026 року. Встановлений Договором строк повернення коштів настав — 15.01.2026 року. Однак Відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти Позивачу не повернув, що свідчить про порушення умов договору. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 533 337 грн. 01коп.
Ухвалою суду від 24.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судовий розгляд справи призначено на 25.05.2026 року, роз`яснено порядок і строки подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень проти відповіді на відзив та доказів.
Сторони, їх представники про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження, копії позову з додатками та судових повісток про виклик до суду за його зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення, однак в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав.
До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. 
Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів влади та місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Судом встановлено, що 16.12.2015 року ОСОБА_1 надав в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 13 000 доларів США, про що був укладений договір позики грошей, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 550. Станом на день укладання договору Позичальником повернено Позикодавцеві грошові кошти, у валюті гривня, що еквівалентну 1 000 (Одній тисячі) доларів США залишок позики, який підлягає поверненню, — складає 12 000 доларів США, що підлягає сплаті у гривні за офіційним курсом НБУ на день платежу. /а.с.5/
За домовленістю Сторін строк виплати повної суми боргу, що за домовленістю Сторін є еквівалентом 12 000 (дванадцяти тисячам) доларів США, що підлягає сплаті в гривні та визначається за офіційним курсом НБУ долара США на день платежу, встановлено до 15 січня 2026 року, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін.  (п.5 Договору).
Відповідно до п. 5.2 Договору Позика вважається повернутою Позикодавцю, зарахуванням грошової суми у валюті гривня, що на день перерахування буде еквівалентною 12 000 (Дванадцять тисяч) доларів США, на банківський рахунок Позикодавця за наступними реквізитами: одержувач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , банк одержувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна. 
Пунктом 6 Договору визначено, що повернення позики має бути здійснено у м. Миколаєві, Миколаївської області (Україна).
В разі, коли Позичальник не поверне Позикодавцю позику (або її частину) у встановлений строк (або достроково у випадках, передбачених Договором), Позикодавець вправі стягнути заборгованість за позикою та можливі штрафні санкції в примусовому порядку шляхом звернення стягнення, яке здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. (п.9 Договору)
Договір підписано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Однак відповідач своїх зобов`язань за договором позики не виконав. 
Факт підписання і укладення сторонами зазначеного вище договору позики, відповідачем не оспорювався.
Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень сторонами суду не подано. 
До правовідносин, що виникають з договору позики, застосовуються наступні норми права.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір позики, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
В силу ст.ст. 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання припиняється повністю або частково на підставах, встановлених договором або законом.
Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити неустойку і відшкодувати збитки.
При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі. Зазначене у повній мірі стосується зобов`язань, пов`язаних з позикою, які не виконані належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За своїми ознаками договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права, а також реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, строковим або безстроковим.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст. 1046 ЦК України).
Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст. 207 ЦК України).
Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно із частиною другою ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Такий доказ повинен містити в собі визначені законом і сторонами істотні умови правочину.
В силу ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. При цьому цивільним законодавством не встановлено форми, змісту та порядку пред`явлення кредитором вимоги до боржника.
Відповідач факту укладення договору позики, отримання грошових коштів та факту невиконання взятих на себе зобов`язань за вказаним договором не оспорював.
Факт укладення договору, їх умови та факт отримання грошей, а також факт невиконання боржником зобов`язань щодо повернення позики підтверджені самим договором. Укладений сторонами письмовий договір позики є не лише фактом укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, внаслідок чого у нього виникло боргове зобов`язання перед позивачем.
Станом на день розгляду справи зобов`язання Відповідачем не виконано, що є в свою чергу порушенням умов Договору та норм чинного законодавства України. 
Згідно з умовами п. 5 договору, сума боргу становить 12 000 доларів США.
Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Період прострочення: з 16.01.2026 по 20.04.2026 — 95 календарних днів. Розрахунок 3% річних: 12 000 ? 3% / 365 ? 95 = 93,70 доларів США. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 12 093,70 доларів США. Оскільки договір передбачає визначення зобов`язання в іноземній валюті, 3% річних також підлягають нарахуванню від суми в доларах США, із подальшим стягненням у гривні за курсом НБУ на день фактичного виконання. 
Оцінюючи в сукупності надані докази з точки зору їх належності, достовірності, допустимості і взаємозв`язку, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 16.12.2025 року в сумі 12 093 (дванадцять тисяч дев`яносто три) долари США 70 центів, що підлягає сплаті у національній валюті України — гривня — за офіційним курсом Національного банку України на день фактичного платежу. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені і документально підтверджені судові витрати, в даному випадку витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ціна позову ціна позову 533 337 грн. 01 к., - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість за Договором позики від 16.12.2025 (реєстровий № 550) у загальному розмірі 12 093 (дванадцять тисяч дев`яносто три) долари США 70 центів, з яких 12 000 доларів США — сума основного боргу, 93,70 доларів США — 3% річних за час прострочення, що підлягає сплаті у національній валюті України — гривня — за офіційним курсом Національного банку України на день фактичного платежу.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 4 266 (чотири тисячі двісті шістдесят шість) грн. 70 к.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторони:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2  .
Повний текст рішення виготовлений 25 травня 2026 року. 
СУДДЯ: