ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/918/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/306/26 Категорія: на ухвалу 	Пономар В.О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Новіков О. М., 	
судді	Карпенко О. В., Фетісова Т.Л.,	

секретар судового засідання Костенко А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2026 року про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування житлового будинку і земельної ділянки удаваним та фактично укладеним договір купівлі-продажу, поділ спільного сумісного майна подружжя, 

в с т а н о в и в :

12 січня 2026 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Висоцька С.І. про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування житлового будинку недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 . Призначено підготовче судове засідання на 18 лютого 2026 року.
17 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р. В. про визнання договору дарування житлового будинку і земельної ділянки удаваним та фактично укладеним договір-купівлі-продажу, поділ спільного сумісного майна подружжя.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2026 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічну позовну заяву разом з додатними матеріалами повернуто ОСОБА_1 .
Ухвала суду обґрунтована тим, що предметом зустрічного позову є спір щодо нерухомого майна, яке знаходиться в межах юрисдикції Придніпровського районного суду м. Черкаси, тому зустрічна позовна заява підлягає розгляду саме вказаним районним судом. Суд послався на імперативні приписи ст. 30 ЦПК України щодо виключної підсудності, що виключає саму процесуальну можливість об`єднання вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2026 року як незаконну та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що, пред`являючи позов та визначаючи предмет позову, ОСОБА_1 вказував на те, що майно набуте у зареєстрованому шлюбі, є спільним сумісним майном подружжя, посилався на відповідні норми СК України. Отже предметом позову є не конкретно визначене нерухоме майно (житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка на якій він розташований), а поділ спільного сумісного майна подружжя, а підставами позову є обґрунтування обставин підстав та часу набуття майна подружжя. Судом не враховано, що обсяг майна, яке подружжя просить поділити, повинен охоплювати все спільно набуте сторонами у шлюбі майно з метою найбільш ефективного вирішення спору про його поділ у межах одного провадження.
Крім того вказано, що застосування судом приписів ст. 30 ЦПК України до зустрічного позову ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки правила виключної підсудності застосовуються лише при ініціюванні первісного позову, бо спеціальна норма скасовує загальну. Для зустрічного позову законодавець визначив спеціальну імперативну норму ст. 193 ЦПК України для забезпечення концентрації взаємопов`язаних вимог в одному процесі. В даному випадку саме за цією нормою ЦПК у Соснівського районного суду м. Черкаси виникає обов`язок прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду. Відмова у прийнятті зустрічного позову з посиланням на правила територіальної підсудності, за наявності спеціальної норми ст. 193 ЦПК України, на думку скаржника, є неприпустимим. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Ухвалою апеляційного суду від 07 квітня 2026 року дана справа призначена до розгляду у письмовому провадженні на 09 год. 20 хв. 23 квітня 2026 року. 
Колегія суддів, враховуючи, що на 09 год 00 хв. 23 квітня 2026 року призначена справа за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 – адвоката Грачової Тетяни Григорівни на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2026 року про забезпечення позову у даній справі, з метою дослідження всіх обставин справи за участі сторін, які з`явились в судове засідання, уникнення невиправданої тяганини при розгляді скарг на ухвали, які перешкоджають розгляду справи в суді першої інстанції, вважає за необхідне справу за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2026 року про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви розглянути в загальному порядку з викликом сторін.
Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в прийнятті зустрічної позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку і земельної ділянки удаваним та фактично укладеним договір купівлі-продажу, поділ спільного сумісного майна подружжя, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що предметом зустрічного позову є спір щодо нерухомого майна – будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до підсудності (юрисдикції) Придніпровського районного суду м. Черкаси, тому саме вказаним судом повинні розглядатися такі вимоги.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2026 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Висоцька С. І. про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування житлового будинку недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя (а.с. 1-24 т. 1).
17 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа,яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р. В. про визнання договору дарування житлового будинку і земельної ділянки удаваним та фактично укладеним договір-купівлі-продажу, поділ спільного сумісного майна подружжя (а.с. 96-104 т. 2).
Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.
Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.
Таким чином, зі змісту ст. 193 ЦПК України вбачається, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.
Отже, за змістом статі 193 ЦПК України однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів.
Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.
У постанові від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Як вбачається з позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 предметом позовних вимог є поділ спільного сумісного майна подружжя.
При поділі спільного сумісного майна (зокрема подружжя) суд зобов`язаний встановити весь обсяг спільно нажитого майна на момент розгляду справи. Одночасний поділ всього майна запобігає стану невизначеності у відносинах сторін і необхідності повторних звернень до суду.
Апеляційний суд враховує те, що між заявленими первісним та зустрічним позовами існує взаємопов`язаність встановлення всього обсягу спільного майна подружжя, яка й обґрунтовує їх спільний розгляд в одному провадженні.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що спільний розгляд зустрічної позовної заяви не призведе до ускладнення та затягування розгляду справи, оскільки потребуватиме встановлення обставин, які є необхідними для розгляду первісного позову. Відтак зустрічна позовна заява відповідає критеріям взаємопов`язаності та доцільності спільного розгляду, а тому підлягає прийняттю до спільного розгляду з первісним позовом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).
Оскільки суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права то відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 35, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2026 року – скасувати.
Матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 28 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач   

Судді