ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/21456/24 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. 
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,
за участю секретаря Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 у справі за адміністративним позовом підприємства об`єднання громадян «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:
Підприємство об`єднання громадян «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року №240080705 форми «ВЗ», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за серпень 2023 року у сумі 14 435 566,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року № 240070705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 1 704 546,00 грн.
- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 08 січня 2024 року № 691/0705 форми «ВЗ», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за вересень 2023 року у сумі 4 854 287, 00 грн.
- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100440705 форми «ВЗ», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за жовтень 2023 року у сумі 2 989 889,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100370705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 11 389 581,00 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління ДПС у Київській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що ухвалене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що підприємство об`єднання громадян «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» є юридичною особою, яка перебуває на обліку в ГУ ДПС у Київській області. Основним видом діяльності (основний КВЕД) є 10.20. Переробка та консервування риби, ракоподібних і молюсків.
Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі наказу ГУ ДПС у Київській області від 18.10.2023 року за №2100-п, виданого на підставі п.п.191.1.6 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.п.69.2 п.п.69.21 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства об`єднання громадян «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» (податковий номер 43913585) (далі також - ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ») щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.09.2023 реєстраційний номер 9244410504 (далі - декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 16.11.2023 року №24687/10-36-07-05/43913585 (далі - акт перевірки № 1), де зафіксовані наступні порушення: 
- п. 44.1 п. 44.6 ст. 44, п.85.2 ст.85, п. 200.4 п.200.7 п.200.8 п. 200.14 ст. 200 ПК України чим відмовлено в бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку декларації за серпень 2023 року на суму 14 435 566, 00 грн.;
- п. 44.1 ст. 44, п. 189.1 ст. 189, 198.5 ст. 195 ПК України чим завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 1 704 546,00 грн.
Не погодившись з висновками акта, позивачем було подано заперечення на акт від 16.11.2023 № 24687/10-36-07-05/43913585.
За результатами розгляду заперечень, висновки акта перевірки залишено без змін.
Висновки акта стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень:
1) податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року №240080705 форми «В3», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за серпень 2023 року у сумі 14 435 566, 00 грн.; 
2) податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року № 240070705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 1 704 546,00 грн.
Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі Наказу ГУ ДПС у Київській області від 16.11.2023 року за №2317-п, виданого на підставі п.п.191.1.6 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.п.69.2 п.п.69.21 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства об`єднання громадян «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» (податковий номер 43913585) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.10.2023 реєстраційний номер 9278587606 (далі - декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 18.12.2023 року №27685/10-36-07-05/43913585 (далі - акт перевірки № 2), яким зафіксовано наступні порушення: п. 44.1 п. 44.6 ст. 44, п.85.2 ст.85, п. 200.4 п.200.7 п.200.8 п. 200.14 ст. 200 ПК України чим відмовлено в бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку декларації за вересень 2023 року на суму 4 854 287 грн.
Висновки акта стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 08 січня 2024 року № 691/0705 форми «В3», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за вересень 2023 року у сумі 4854287 грн.
Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі наказу ГУ ДПС у Київській області від 15.12.2023 року за №2494-п, виданого на підставі п.п.191.1.6 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.п.69.2 п.п.69.21 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства об`єднання громадян «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» (податковий номер 43913585) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.11.2023 реєстраційний номер 9313856322 (далі - декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 16.01.2024 року №2012/10-36-07-05/43913585 (далі - акт перевірки № 2), де зазначено наступні порушення:
- п. 44.1 п. 44.6 ст. 44, п.85.2 ст.85, п. 200.4 п.200.7 п.200.8 п. 200.14 ст. 200 ПК України чим відмовлено в бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку декларації за жовтень 2023 року на суму 2 989 889,00 грн.;
- п. 44.1 ст. 44, п. 189.1 ст. 189, 198.5 ст. 195 ПК України чим завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 11 389 581,00 грн.
Висновки акта стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень: 
1) податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100440705 форми «В3», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за жовтень 2023 року у сумі 2 989 889,00 грн.; 
2) податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100370705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 11 389 581,00 грн.
Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач здійснює господарську діяльність та веде бухгалтерський облік у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010.
Відповідно до п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п. 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: 
- прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
- дохід за договорами страхування, визначений згідно з підпунктом 141.1.2 пункту 141.1 статті 141 цього Кодексу;
- дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України;
- дохід суб`єктів, які здійснюють випуск та проведення лотерей, підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.8 статті 141 цього Кодексу;
- дохід операторів, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), крім доходу, отриманого від азартних ігор з використанням гральних автоматів, зменшеного на суму виплачених виплат гравцю, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.5 статті 141 цього Кодексу.
Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п. 187.1 ст. 187 ПКУ, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку,
6) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
За п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст.198 ПК України).
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).
До обов`язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в п.201.1 ст. 201 ПК України, законодавець відносить: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПКУ, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: 
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; 
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг - податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній. до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон №996-ХIV, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.
Відповідно до ст. 1 Закону №996-ХIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
При цьому за змістом ст. 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно із положеннями ч. 3 цієї статті інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.
Отже, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.
При цьому, первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Згідно з п.п.2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.
Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи в розумінні наведених норм законодавства.
Сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все в даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання/реалізації товарів (робіт, послуг), з метою використання придбаного товару в своїй господарській діяльності, у вигляді, зокрема, подальшого збуту покупцям, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі №815/253/16 зазначив, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які мають відображати реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Відтак, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
При цьому, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю, що узгоджується із правовим висновком викладеним Верховним Судом у постанові від 13.01.2021 у справі №810/1811/17.
Колегія суддів звертає увагу, що підставою прийняття Головним управлінням ДПС у Київській області спірних податкових повідомлень-рішень стали наступні аргументи:
1) Під час перевірки ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» не надано інформацію та документальне підтвердження щодо реалізації товару на кінцевого споживача, а саме: не надано інформацію щодо транспортування виготовленої продукції з цеху (складу) до споживача враховуючи, що реалізація відбувається в значних обсягах;
2) Встановлення розбіжностей в обсягах реалізації товару (акт перевірки № 1);
3) Порушення умов договору, щодо строків сплати за товару, а саме: п. 6.1 договору: «Покупець сплачує постачальнику грошові кошти за товар по кожній партії шляхом перерахування грошей в розмірі 100% вартості партії товару на розрахунковий рахунок постачальника на умовах попередньої оплати, на підставі виставленого постачальником рахунку». Відповідачем встановлено, що сплата почалася з 02.06.2023, чим порушено умови договору поставки від 03.04.2023 року №91043;
4) До перевірки також не надано прайс-листи або специфікації із зазначенням асортименту, кількості, ціни, загальної вартості партії товару, терміну і адреси поставки, що передбачено умовами договору від 03.04.2023 року N91043. Також, не надано інформацію та документальне підтвердження щодо транспортування товару зі складу постачальника шляхом самовивозу або доставкою товару на склад/крамницю покупця засобами постачальника;
5) Позивачем надано належним чином завірені документи - 11.01.2024 (лист 10/01/2024-1 від 10.01.2024) (аркуш 5 акта), проте останній день перевірки 09.01.2024, таким чином ГУ ДПС дані документи не враховуються при проведенні перевірки, у зв`язку з чим відмовлено у бюджетному відшкодуванні за жовтень 2023 року (акт перевірки № 3).
Колегія суддів надаючи оцінку аргументам Головного управління ДПС у Київській області вважає за необхідне зазначити таке.
Позивачем застосовано ставку оподаткування податком на додану вартість у розмірі 20% та 0% згідно п.193.1 ст.193 Кодексу з урахуванням п.10 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу та п.8 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення».
З метою виконання статутних завдань і цілей зареєстровані громадські організації осіб з інвалідністю мають право здійснювати необхідну господарську і підприємницьку діяльність шляхом створення госпрозрахункових установ і організацій зі статусом юридичної особи (далі підприємства інвалідів) згідно ст. 14 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875 від 21.03.1991.
Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 30.03.2023 року №228 ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» надано дозвіл на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю. Строк користування податковою пільгою з 01.04.2023 по 30.09.2023 (включно).
Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 26.09.2023 року №993 ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» надано дозвіл на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю. Строк користування податковою пільгою з 01.10.2023 по 30.09.2024 (включно).
Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є: застосування норми п.8 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до якого «На період до 1 січня 2025 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, які засновані громадськими об`єднаннями осіб з інвалідністю і є і є їх власністю, де кількість осіб з інвалідністю, які мають там, основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких осіб з інвалідністю становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва.
Щодо можливості позивачем здійснити господарські операції в розрізі технічної, трудової та технологічної можливості здійснити господарські операції, то суд першої інстанції правильно зазначив, що наявність працівників не заперечується ГУ ДПС та підтверджується: списком працівників організації, довідкою про фонд оплати праці, штатним розписом від 15 квітня 2023 р., актом перевірки № 1 (аркуш 4-5 акта перевірки), де встановлено наявність 29 працівників, актом перевірки № 2 (аркуш 4-6 акта перевірки), де встановлено наявність 31 працівника, актом перевірки № 3 (аркуш 3 акта перевірки). Тобто, відповідачем не заперечується факт наявності працівників для здійснення робіт. Колегія суддів вважає, що наведена кількість працівників є достатньою для здійснення господарських операцій. Наявність працівників з інвалідністю сторонами не заперечувалося та не було обставиною, яка потребує доказування.
Наявність основних засобів підтверджується договором оренди № 5 від 03 квітня 2023 року, відповідно до якого, позивач орендує приміщення за адресою: 49127, м. Дніпро, вул. Виробнича, 4 та актом прийому-передавання в оренду приміщення до договору оренди № 5 від 03 квітня 2023 року. З даних документів вбачається, що позивачем орендовано частину виробничих приміщень площею 468, 2 кв. м., склад-холодильник площею 102,0 кв.м., офіс площею 40,0 кв.м., та обладнання розташоване на земельній ділянці загальною площею 1,7765 га за адресою 49127, м. Дніпро, вул. Виробнича, 4. Оренда об`єкта нежитлової нерухомості за адресою: м. Дніпро, вул. Виробнича, 4 підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000015, №ОУ-0000033, №ОУ -0000030, № ОУ -0000122, №ОУ-0000100, №ОУ-0000027, №ОУ-0000087, №ОУ-0000023, №ОУ-0000015, №ОУ-0000061, №ОУ-0000012, №ОУ-0000009, рахунком-фактурою № СФ-0000015 від 01 червня 2023 року, №СФ-0000033 від 01 листопада 2023, №СФ-0000030 від 02 жовтня 2023; №СФ-0000385 від 10 жовтня 2023, №СФ-0000322 від 11 вересня 2023, №СФ-0000027 від 01 вересня 2023, №СФ- 0000087 від 10 серпня 2023 року, №СФ-0000023 від 01 серпня 2023, №СФ-0000183 від 09 червня 2023, №СФ-000012 від 01 травня 2023, №СФ-0000009 від 3 квітня 2023.
На підтвердження оренди приміщень також надано: акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за жовтень 2023 року) № 492 від 31жовтня 2023 року, акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за вересень 2023 року) №419 від 30 вересня 2023, акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за травень 2023 року) №117 від 31 травня 2023, акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за червень 2023 року) №159 від 30 червня 2023, акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за липень 2023 року) №244 від 31 липня 2023, акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за серпень 2023 року) №288 від 31 серпня 2023.
Зі змісту актів перевірки відповідачем не ставиться під сумнів наявність виробничих потужностей, посилань на їх недостатність матеріали справи не містять.
У матеріалах справи наявний Експлуатаційний дозвіл № a-UA-12-02-039-VIII-PP; XVI-PP, SP, PS від 01 травня 2023 року виданого підприємству об`єднання громадян «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ», адреса потужностей: м. Дніпро, вул. Виробнича, 4.
Таким чином, судом першої інстанції правильно зауважено про те, що у ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» наявні працівники, виробничі потужності, дозволи для здійснення господарської діяльності.
Надаючи оцінку змісту господарських операцій, колегія суддів зазначає таке.
Між ТОВ «АЙСБЕРГ-ФІШ» та ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» укладено договір поставки від 03 квітня 2023 року, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця рибоморепродукцію, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (п. 1.2 Договору).
Факт виконання умов договору та купівлі товарів в ТОВ «Айсберг-ФІШ» підтверджується видатковими накладними №РН-0001261 від 24.08.2023, №РН-0001211 від 17.08.2023, №РН-0001220 від 18.08.2023, №РН-0001201 від 16.08.2023, №РН-0001055 від 26.07.2023, №РН-0001044 від 24.07.2023, №РН-0001033 від 21.07.2023, №РН-0001019 від 19.07.2023 року, №РН-0001022 від 20.07.2023, №РН-0001010 від 18.07.2023, №РН-0000999 від 17.07.2023 року (т. 2 а.с. 1 -11), №РН-0000999 від 17.07.2023, №РН-0001019 від 19.07.2023, №РН-0001020 від 20.07.2023, №РН-0001033 від 21.07.2023, №РН-0000922 від 03.07.2023, №РН-0001085 від 19.07.2023, №РН-0001032 від 21.07.2023, №РН-0000998 від 17.07.2023, №РН-0001023 від 20.07.2023, №РН-0000973 від 13.07.2023, №РН-0001009 від 18.07.2023, №РН-0000984 від 14.07.2023, №РН-0000961 від 11.07.2023, №РН-0000954 від 10.07.2023, №РН-0000969 від 12.07.2023, №РН-0000934 від 05.07.2023, №РН-0000946 від 07.07.2023, №РН-0000928 від 04.07.2023, №РН-0000941 від 06.07.2023, №РН-0001306 від 01.09.2023, №РН-0001313 від 04.09.2023, №РН-0001325 від 05.09.2023, №РН-0001327 від 06.09.2023, №РН-0001336 від 07.09.2023, №РН-0001358 від 08.09.2023, №РН-0001363 від 11.09.2023, №РН-0001370 від 12.09.2023, №РН-0001380 від 13.09.2023, №РН-0001390 від 14.09.2023, №РН-0001400 від 15.09.2023, №РН-0001411 від 18.09.2023, №РН-0001429 від 19.09.2023, №РН-0001446 від 20.09.2023, №РН-0001458 від 21.09.2023, №РН-0001460 від 22.09.2023, №РН-0001508 від 27.09.2023, №РН-0001498 від 26.09.2023, №РН-0000717 від 31.05.2023, №РН-0000708 від 30.05.2023, №РН-0000699 від 29.05.2023, №РН-0000706 від 30.05.2023, №РН-0000702 від 29.05.2023, №РН-0000692 від 26.05.2023, №РН-0000693 від 26.05.2023, №РН-0000693 від 26.05.2023, №РН-0000677 від 24.05.2023, №РН-0000686 від 25.05.2023, №РН-0000674 від 24.05.2023, №РН-0000666 від 22.05.2023, №РН-0000653 від 22.05.2023, №РН-0000663 від 23.05.2023, №РН-0000641 від 18.05.2023, №РН-0000658 від 22.05.2023, №РН-0000623 від 16.05.2023, №РН-0000647 від 19.05.2023, №РН-0000632 від 17.05.2023, №РН-0000717 від 31.05.2023, №РН-0000608 від 12.05.2023, №РН-0000586 від 10.05.2023, №РН-0000577від 09.05.2023, №РН-0000546 від 04.05.2023, №РН-0000566 від 08.05.2023, №РН-0000513 від 02.05.2023, №РН-0000561 від 05.05.2023, №РН-0000510 від 01.05.2023, №РН-0000802 від 13.06.2023, №РН-0000811від 14.06.2023, №РН-0000780 від 09.06.2023, №РН-0000791 від 12.06.2023, №РН-0000771 від 08.06.2023, №РН-0000762 від 07.06.2023, №РН-0000740 від 05.06.2023, №РН-0000751 від 06.06.2023, №РН-0000721 від 01.06.2023, №РН-0000729 від 02.06.2023, №РН-0000721 від 01.06.2023, №РН-0000729 від 02.06.2023, №РН-0000740 від 05.06.2023, №РН-0000751 від 06.06.2023, №РН-0000762 від 07.06.2023, №РН-0000771 від 08.06.2023, №РН-0000780 від 09.06.2023, №РН-0000791 від 12.06.2023, №РН-0000802 від 13.06.2023, №РН-0000811 від 14.06.2023, №РН-0000653 від 22.05.2023, №РН-0000666 від 23.05.2023, №РН-0000677 від 24.05.2023, №РН-0000686 від 25.05.2023, №РН-0001055 від 26.07.2023, №РН-0000693 від 26.05.2023, №РН-0000699 від 29.05.2023, №РН-0000708 від 30.05.2023, які підписані представниками ТОВ «Айсберг-Фіш» та ПОГ «ГЕФЕСТ» та скріплені печатками підприємств.
Вищенаведені документи містять всі реквізити первинного документа. Жодних зауважень до даних документів акти перевірки не містять.
Оплата товару підтверджується банківськими виписками (т. 10 а.с. 146-234).
Внутрішній рух товару підтверджується звітами з виробництва по посолу риби (т. 2 а.с. 168-250; т. 3 а.с. 1-16, т. 4 а.с. 164-190, 230-244), які підписані в.о. начальника виробництва. Оборотно-сальдовими відомостями (т. 10 а.с. 29 – 144).
Реалізація продукції підтверджується: 
- звітами ЕККА за травень – серпень 2023 року (т. 2 а.с. 16– 167), за вересень 2023 року (т. 4 а.с. 115-163); 
- видатковими накладними (т. 4 а.с. 193-229, 245-250, т. 5 а.с. 1-250, т. 6 а.с. 1– 250, т. 7 а.с. 1-250, т. 8 а.с. 1-250, т. 9 а.с. 1-250, т. 10 а.с. 1-27). Надані видаткові накладні містять всі вимоги, які передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме містить підписи відповідальних осіб, які здійснюють господарську діяльність, дату здійснення господарської операції, номенклатуру товару, ціну, вартість, обсяг. Таким чином, видаткові накладні мають всі реквізити первинного документа;
- квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки № 935,807,961,681,1038, 1319, 1123, 2230, 1014, 2018 (т. 3 а.с. 241-250), 1317, 1013, 1009, 720, 410, 1109,1145, 402, 1120, 1416, 439, 2174, 1847, 1850, 1126, 993, 1138, 1116, 514, 502, 1796, 661, 675, 1646, 590, 588,833, 940, 1436,1375, 1507, 726, 1013, 921, 920, 860, 1187, 576, 1323, 1028, 1547, 1539, 2102, 1634, 699, 1711,1707, 1194,1225, 566, 567, 988,1634, 1361,1752,1511, 1516, 1064, 1000, 803, 881, 632, 772, 633, 764, 701, 1371, 621, 866, 1332, 332, 334, 543, 554, 779, 888, 431, 430, 577, 997 (т. 4 а.с. 1– 96).
Також, в матеріалах справи наявні: технологічна інструкція з приготування тузлуку, технологічна інструкція з посолу крупної риби.
Таким чином, факт купівлі та реалізації товару підтверджується належними первинними документами, які повною мірою розкривають зміст господарської операції.
Колегія суддів зазначає, що на сторінці 8 акта перевірки № 1 зазначено, що «Під час перевірки ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» не надано інформацію та документальне підтвердження щодо реалізації товару на кінцевого споживача, а саме: не надано інформацію щодо транспортування виготовленої продукції з цеху (складу) до споживача враховуючи, що реалізація відбувається в значних обсягах, інформацію щодо місця здійснення продажу (магазин, склад, павільйон, тощо) чим порушено п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 N9 2755-VI, із змінами та доповненнями».
Так, положення пн. 44.1 статті 44 ПК України передбачають, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно пункту 44.3 статті 44 платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Відповідно до п. 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Абзацом 2 пункту 44.7 статті 44 ПК України передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
Відповідно до статті 81 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
ПК України дозволяє платнику податків у разі ненадання документів під час проведення перевірки надати документи і після завершення такої перевірки, які мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано заперечення на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 16.11.2023 року №24687/10-36-07-05/43913585 (отримано ГУ ДПС 29.11.2023 року), відповідно до яких позивачем надано контролюючому органу звіти ЕККА за травень - серпень 2023 року для підтвердження реалізації продукції з використанням ПРРО.
Тобто, факт реалізації продукції підтверджується звітами ЕККА (т. 2 а.с. 16 – 167).
Судом першої інстанції було встановлено, що реалізація готової продукції відбувається зі складу виробництва, який розташований за адресою м. Дніпро, вул. Виробнича, 4, а також реалізація продукції підтверджується даними ПРРО, які є у володінні податкової служби.
Згідно із абзацами 5, 6 статті 2 Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі – Закон №265/95-ВР) реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.
Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця
В силу вимог статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);
3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з додержанням встановленого порядку їх застосування;
4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;
5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій або програмних реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;
6) забезпечувати зберігання (у разі використання) використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення;
7) подавати до контролюючих органів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.
Аналізуючи вказані норми Закону № 265/95-ВР, варто зазначити, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
При цьому, розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року № 477 затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).
Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.
СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.
СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).
Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.
Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.
Тобто, факт реалізації ТМЦ підтверджується фіскальними чеками, які були наявні у відповідача.
Щодо твердження контролюючого органу про порушення умов договору від 03.04.2023 року №1043, а саме п. 6.1 договору, де зазначено, що «Покупець сплачує постачальнику грошові кошти за товар по кожній партії шляхом перерахування грошей в розмірі 100% вартості партії товару на розрахунковий рахунок постачальника на умовах попередньої оплати, на підставі виставленого постачальником рахунку», оскільки оплата за товари почала здійснюватися з 02.06.2023, колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до додаткової угоди від 03.04.2023 №1 до договору поставки №1043 від 03.04.2023 року, внесено зміни до п. 6.1 договору, а саме - покупець сплачує постачальнику грошові кошти за товар протягом 90-ти (дев`яносто) днів з дати видаткової накладної. Також, можлива часткова (або 100%) попередня оплата (т. 3 а.с. 233).
Колегія суддів зазначає, що оплата підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками (т. 10 а.с. 146-234) та не заперечується контролюючим органом, оскільки в актах перевірки ГУ ДПС у Київській області самостійно зазначається про оплату товару та надання банківських виписок до перевірки (аркуш 15 акта перевірки № 2, аркуш 16 акта перевірки № 1).
Таким чином, дане твердження контролюючого органу спростовується доказами наявними у матеріалах справи.
Щодо тверджень контролюючого органу, яке наведене на сторінці 10 акта перевірки № 1, де зазначено, що «За результатами проведеного аналізу даних інформаційно-аналітичних систем державної податкової служби (ITC «Податковий блок»; Єдиний реєстр податкових накладних) за період з 01.05.2023 по 13.11.2023 (дата проведення інвентаризації) встановлено відсутність реєстрації податкових накладних на адресу ПОГ "ГЕФЕСТ ПРОДАКТ” (податковий номер 43913585) товару з номенклатурою «ГОФРОТАРА». Також, згідно даних інформаційно-аналітичних систем державної податкової служби (ITC «Податковий блок»; Єдиний реєстр податкових накладних) встановлено відсутність реалізації за період з 01.05.2023 по 13.11.2023 (дата проведення інвентаризації) ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» (податковий номер 43913585) товару з номенклатурою, а саме: Оселедець св/мор, Скумбрія б/г 300+. Тобто, перевіркою співставлення даних бухгалтерського обліку по рахунку 20 «Виробничі запаси» субрахунку 201 «Сировина й матеріали», з даними звіряльних відомостей, інвентаризаційних описів та даних інформаційно-аналітичних систем державної податкової служби (ITC «Податковий блок»; Єдиний реєстр податкових накладних) встановлено нестачі матеріалів по ПОГ "ГЕФЕСТ ПРОДАКТ" (податковий номер 43913585) на загальну суму ПДВ 1 704 546,00 грн. в тому числі, в розрізі товарних позицій, а саме: 1) Скумбрія в/г 300 (52864 - 3280= 49584 кг.) 49584*124,50= 6173208*20% = 1234641,60 грн. 2) Оселедець св/мор (47290 - 4187 = 43103 кг.) 43103*54,00 = 2327562*20% = 465512,40 грн. 3) Гофротара (2400 шт.) 2400*9,15=21960 *20%= 4392,00 грн. ТОВ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» не підтверджено фактичну наявність ТМЦ на складах. Письмові пояснення відносно встановлених розбіжностей посадовими особами підприємства не надавалися», колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 201 за серпень 2023 року (судом враховується, що дана оборотно-сальдова відомість надавалася до перевірки) залишок оселедця св/мор станом на 31.08.2023 року складав - 47 290 кг., залишок скумбрії б/г 300+ складав 52 864 кг.
Податковим органом здійснено безпідставні висновки щодо непідтвердження фактичної наявності ТМЦ на складах, без врахування того факту, що реєстрація податкових накладних за другу половину місяця відбувається до 18 числа наступного місяця включно.
З матеріалів справи вбачається, що ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» здійснено переробку та реалізацію скумбрії б/г 300+ та оселедця св/мор, що підтверджується зареєстрованими належним чином податковими накладними, які також наявні в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: податкова накладна №5 від 20.10.2023 року; податкова накладна №26 від 21.10.2023 року; податкова накладна №7 від 23.10.2023 року; податкова накладна №28 від 24.10.2023 року; податкова накладна №29 від 25.10.2023 року; податкова накладна №210 від 26.10.2023 року; податкова накладна №211 від 27.10.2023 року; податкова накладна №212 від 28.10.2023 року. Дані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Судом апеляційної інстанції також враховується, що ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ», на виконання вимоги (запиту) ГУ ДПС у Київській області від 03.11.2023 № 2, проведено на підставі наказу по підприємству від 10.11.2023 року N210/01-01 інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, які розташовані за місцем здійснення виробничої та торгівельної діяльності ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ», а саме м. Дніпро, вул. Виробнича, 4, про що складено інвентаризаційний опис товарів станом на 13.11.2023.
Інвентаризація проведена у присутності працівників Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а саме головного державного інспектора відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Наталії СМІРНОВІЙ та заступника начальника відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Алли ТЮРЕНКОВІЙ.
За результатами проведеної інвентаризації, станом на 13.11.2023 залишок скумбрії б/г 300+ складав - 3280 кг., залишок оселедця св/мор - 4187 кг.
Частиною першою статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.
Правила проведення інвентаризації для юридичних осіб, у тому числі обов`язкові випадки її проведення та оформлення результатів інвентаризації визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 2 вересня 2014 року №879 (далі – Положення № 879).
Пунктом 5 розділу І Положення №879 визначено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.
Відповідно до пунктів 16, 18, 19, 20 розділу II, пункту 1 розділу ІV Положення № 879, в інвентаризаційному описі активи наводяться за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання, з можливим виділенням за субрахунками та номенклатурою. Інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. Після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації. Бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов`язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації).
Висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства.
Відповідно до пункту 4.1 розділу III Положення № 879 інвентаризація запасів проводиться за місцями зберігання та окремо за матеріально відповідальними особами. Матеріальні запаси при інвентаризації записуються в інвентаризаційні описи за найменуванням із зазначенням номенклатурного номера (за його наявності), виду, групи, сорту, одиниці виміру, ціни, суми та кількості (рахунок, вага або міра), фактично встановлених на дату інвентаризації, та за даними бухгалтерського обліку.
Тобто, інвентаризація передбачає перевірку і контроль наявності, складу, стану та відповідності наявних активів, зокрема запасів, даним бухгалтерського обліку на певну дату.
Інвентаризація за своєю суттю є виявленням фактичної наявності активів, зокрема запасів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2025 № 420/373/24
Отже, дані щодо залишків встановлені інвентаризацією проведеною 13.11.2023 вказують на фактичну наявність активів саме цю дату – 13.11.2023 та є непорівнюваними із даними бухгалтерського обліку станом на серпень 2023.
Пунктами 1, 3 розділу IV Положення № 879 передбачено, що висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, лишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобов`язань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності.
Результати інвентаризації на підставі затвердженого протоколу інвентаризаційної комісії відображаються у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності того звітного періоду, у якому закінчена інвентаризація.
Таким чином, наявний обов`язок платника податків відображувати у інвентаризаційних документах залишки активів того звітного періоду, у якому закінчена інвентаризація.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у даному випадку інвентаризація закінчена 13.11.2023, отже залишки продукції станом на 13.11.2023 не мають жодного відношення до показників серпня 2023 року.
Тобто, податковим органом помилково трактовано п. 3 розділу IV Наказу 879, що призвело до неправомірних висновків про порушення ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, та як результат- «заниження» податкових зобов`язань з ПДВ за серпень 2023 року в сумі 1 704 546 грн.
Не беруться колегія суддів до уваги доводи апелянта про те, що податкові накладні, на реєстрацію яких посилається позивачем, зареєстровано на наступний день після отримання акту перевірки, чим, на думку контролюючого органу, позивач намагається уникнути негативних наслідків усуваючи таким чином порушення встановлені під час проведення перевірки», оскільки податкові накладні прийняті контролюючим органом та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та підлягають врахуванню.
Щодо твердження контролюючого органу стосовного ненадання прайс-листів та доказів транспортування товару, колегія суддів зазначає таке.
З актів перевірки № 1, 2, 3, вбачається, що однією з підстав відмови в отриманні бюджетного відшкодування стало те, що позивачем ненадано прайс-листів та доказів транспортування: «до перевірки також не надано прайс-листи або специфікації із зазначенням асортименту, кількості, ціни, загальної вартості партії товару, терміну і адреси поставки, що передбачено умовами договору від 03.04.2023 року N91043. Також не надано інформацію та документальне підтвердження щодо транспортування товару зі складу постачальника шляхом самовивозу або доставкою товару на склад/крамницю покупця засобами постачальника».
Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Як вже було зазначено вище, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
У статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, прайс-лист не є первинним документом та немає жодного відношення до формування показників бухгалтерського та податкового обліку.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1.2 договору поставки від 03.04.2023 №1043, ціна та асортимент товару зазначається в додатках (прайс-листах або специфікаціях) до даного договору, які є його невід`ємною частиною та діють протягом окремого часу.
Пунктом 2.1 договору поставки від 03.04.2023 №1043 передбачено, що поточний прайс - лист (специфікація), надається покупцю засобами електронного, телефонного, поштового зв`язку або нарочним. Підтвердженням (згодою) покупця на одержання товару відповідно до поточного прайс-листа (специфікації) є його телефонне усне повідомлення постачальнику на поставку відповідного товару.
З матеріалів справи вбачається, що прайс-листи надавалися до заперечень на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 16.11.2023 №24687/10-36-07-05/439135859.
Таким чином, твердження контролюючого органу спростовується доказами наявними у матеріалах справи.
Колегією суддів враховуються пояснення позивача стосовно того, що в транспортуванні товару була відсутня економічна, господарська доцільність, оскільки виробничі та складські потужності ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» перебувають за однією адресою з постачальником - ТОВ «АЙСБЕР - ФІШ» (підтверджено також в ході проведення інвентаризації), та розташовані за адресою - м. Дніпро, вул. Виробнича, 4 (також підтверджується даними з повідомлень 20-ОПП), а тому переміщення придбаного товару від постачальника до покупця відбувається власними силами покупця, документом якій підтверджує отримання товару є видаткова накладна (були надані в ході проведення перевірки).
При цьому, при проведені інвентаризації за участі податкового органу, останні мали можливість пересвідчитися у наявності працівників, виробничих потужностей, здійснення виробництва.
Отже, вказане твердження, контролюючого органу спростовуються доказами наявними у матеріалах справи.
Щодо ненадання документів, як підстави відмови в отримані бюджетного відшкодування відповідно до акта документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2024 №2012/10-36-07-05/43913585, колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що висновки викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2024 №2012/10-36-07-05/43913585 сформовані на підставі того, що позивачем надано належним чином завірені документи - 11.01.2024 (лист 10/01/2024-1 від 10.01.2024 року) (аркуш 5 акта), проте останній день перевірки 09.01.2024, таким чином ГУ ДПС дані документи не враховані при проведенні перевірки, у зв`язку з чим було відмовлено у бюджетному відшкодуванні за жовтень 2023 року.
З матеріалів справи вбачається, що акт перевірки №2012/10-36-07-05/43913585 був складений 16.01.2024, проте документи надані відповідачу - 11.01.2024, тобто за 5 днів до винесення акту перевірки, податкові повідомлення-рішення складені 06.03.2024.
З листа 10/01/2024-1 від 10.01.2024 вбачається, що позивачем надано ГУ ДПС у Київській області наступні документи: видаткові накладні за жовтень 2023 року на 1379 аркушах, оборотно-сальдові відомості за жовтень 2023 рік на 115 аркушах, звіти виробництва травень – жовтень 2023 року, звіти ЕККА червень – вересень 2023 року, видаткові накладні, акти здачі-приймання послуг, рахунки – фактури, договори, накази, технологічні карти, квитанції до платіжних інструкцій про переказ готівки, банківській виписки.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно із пунктом 44.2 статті 44 ПК України, платники податку, які відповідно до акону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Відповідно до підпунктів 44.3-44.5 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.
У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.
Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.
За приписами пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Згідно із пунктом 44.7 статті 44 ПК України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).
Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №640/17982/18 за наслідками аналізу пунктів 44.6, 44.7 татті 44 ПК України сформував висновок, відповідно до якого якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
У постанові від 08 вересня 2019 року у справі № 802/1069/13-а, від 26 грудня 2023 року у справі №480/2423/21 Верховний Суд також зауважував, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.
У даній справі, як вже було встановлено, документи були надані до прийняття рішення, у зв`язку з чим контролюючий орган був зобов`язаний врахувати надані позивачем документи, а неврахування наданих документів до прийняття рішення за результатами перевірки є самостійною підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені відповідачем в актах перевірки висновки про порушення позивачем податкового законодавства є необґрунтованими, як наслідок, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, що ґрунтуються на зазначених висновках акта перевірки, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Таким чином, проаналізувавши вказані вище та всі інші доводи та аргументи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 28.05.2026.