Справа № 487/854/26
Провадження № 2/487/1483/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2026 року   Заводський районний суд м. Миколаєва складі: головуючого - судді Нікітіна Д.Г., за участі секретаря судових засідань Сідлецької О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні під час судового розгляду в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він є сином, неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 (далі - Відповідач), що підтверджується копією свідоцтва про народжегіня серії НОМЕР_1 від 18.03.2009 р. та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00056128393 від 27.01.2026 р., калії додаються.
З 2024 року Відповідач, як мати позивача залишила сім`ю, не займається вихованням дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальний розвиток як неповнолітньої дитини, і не піклується про здоров`я як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Тільки бабуся забезпечує його усім необхідним, харчуванням, житлом, доглядом, лікуванням, що позитивно відображається на його фізичному розвитку, як неповнолітньої дитини. Дитина наразі навчається на денній формі, спеціальності 123 Комп`ютерна інженерія у закладі вищої освіти - Міжнародному класичному університеті імені Пилипа Орлика, що підтверджується довідкою про навчання №53 від 10.09.2024 р. З закладу вищої освіти. Відповідач за весь час навчання не виходив на зв`язок та це цікавився його освітою.
Відповідач, не надає жодним чином матеріальної допомоги на утримання дитини, станом на 13.01.2026 рік сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 14 657,18 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 2025 18.10-34/4 від 14.01.2026 р. головного державного виконавця Євгенії БАБЕНКО.
Інформація про Відповідача наявна в реєстрі боржників, результат пошуку фізичних осіб. Дата та час пошуку: 17.12.2025 11:55 додається.
З квітня 2024 року, проживає фактично разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час, що підтведжується довідкою про фактичне проживання від 21.01.2026 р. Саме бабуся одна створює необхідні умови для його проживання та нормального розвитку, намагається задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, що впливає позитивно на її життя, навчання і розвиток, що підтверджується характеристикою на здобувана освіти відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика» ОСОБА_1 №246/25 від 30.12.2025 р.
Позивач маю достатні підстави для того, щоб стверджувати, що такі дії Відповідача будуть повторюватися у майбутньому, тому наполягаю на позбавленні ЇЇ батьківських прав відносно нього.
З викладеного вбачається, що Відповідач фактично самоусунулася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, не піклуються про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток Дитини.
Позивач, в судовому засіданні позов підтримав з вищевикладених підстав, зазначивши, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Прохав позбавити відповідача батьківських прав відносно нього.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Представник третьої особи просила позов задовольнити.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином, неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 (далі - Відповідач), що підтверджується копією свідоцтва про народжегіня серії НОМЕР_1 від 18.03.2009 р. та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00056128393 від 27.01.2026 р., калії додаються.
З 2024 року Відповідач, як мати позивача залишила сім`ю, не займається вихованням дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальний розвиток як неповнолітньої дитини, і не піклується про здоров`я як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Тільки бабуся забезпечує його усім необхідним, харчуванням, житлом, доглядом, лікуванням, що позитивно відображається на його фізичному розвитку, як неповнолітньої дитини. Дитина наразі навчається на денній формі, спеціальності 123 Комп`ютерна інженерія у закладі вищої освіти - Міжнародному класичному університеті імені Пилипа Орлика, що підтверджується довідкою про навчання №53 від 10.09.2024 р. З закладу вищої освіти. Відповідач за весь час навчання не виходив на зв`язок та це цікавився його освітою.
Відповідач, не надає жодним чином матеріальної допомоги на утримання дитини, станом на 13.01.2026 рік сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 14 657,18 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 2025 18.10-34/4 від 14.01.2026 р. головного державного виконавця Євгенії БАБЕНКО.
Інформація про Відповідача наявна в реєстрі боржників, результат пошуку фізичних осіб. Дата та час пошуку: 17.12.2025 11:55 додається.
З квітня 2024 року, проживає фактично разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час, що підтведжується довідкою про фактичне проживання від 21.01.2026 р. Саме бабуся одна створює необхідні умови для його проживання та нормального розвитку, намагається задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, що впливає позитивно на її життя, навчання і розвиток, що підтверджується характеристикою на здобувана освіти відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика» ОСОБА_1 №246/25 від 30.12.2025 р.
Позивач маю достатні підстави для того, щоб стверджувати, що такі дії Відповідача будуть повторюватися у майбутньому, тому наполягаю на позбавленні ЇЇ батьківських прав відносно нього.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 затвердженого 16.04.2026 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 4ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі заст. 164 СК України- підставою позбавлення батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
Враховуючи положення п. 8ст. 7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини.
Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.
Суд також зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Згідност. 165 СК Україниправо на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь в її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі №331/5427/17).
Згідно ч. 6ст. 19 СК Українисуд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №686/16892/20, від 07.12.2022 року в справі №562/2695/20, від 03.08.2022 в справі №306/7/20, від 11.01.2023 в справі №461/7447/17. Судова практика щодо застосування положеньст. 164 СК Україниє усталеною.
Судом під час розгляду справи встановлено, що батько дитини не займається вихованням сина, не цікавиться його життям та духовним розвитком, дитина проживає з матір"ю, котра бере участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні.
Відповідно до Розділу 1 п.1.5 огляду судової практики КЦС ВС - Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав.
Таким чином, оскільки відповідачу не чинилися перешкоди брати участь у вихованні сина та остання самостійно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, та з врахуванням встановлених судом обставин відсутності матері у житті дитини, вважає, що позивач довів та надав суду докази, які безспірно свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно сина, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, протягом судового розгляду відповідач не змінив своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, не намагався віднайти можливість налагодити спілкування з сином, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.4,12,13,77-81,89,263-265,354 ЦПК України, ст. ст.164,165,166 СК України,суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав -задовольнити.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п.1 п.п.15.5 РозділуХІІІПерехідних положень ЦПК Українидо початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Г. Нікітін