Справа № 344/10205/15-ц 
Провадження № 22-ц/4808/1153/26
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді  Баркова В. М.,
суддів:   Василишин Л. В.,
Максюти І. О.,
секретар:  Шемрай Н. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2026 року, в складі судді Татарінової О. А., постановлену в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якої складено 28 квітня 2026 року, у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Івано- Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року директор ТзОВ «Дебт Форс» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа.
Заява обґрунтована тим, що 31 серпня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області ухвалив заочне рішення у справі № 344/10205/15-ц, яким стягнув з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором: № 500957198.
09 листопада 2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, було замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Альфа-Банк» (стягувача) на ТзОВ «Вердикт Капітал».
02 лютого 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Кампсіс Лігал» було укладено Договір № 02-02/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Кампсіс Лігал», а ТзОВ «Кампсіс Лігал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 500957198.
08 травня 2023 року між ТзОВ «Кампсіс Лігал» та ТзОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 08-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Кампсіс Лігал» відступило ТзОВ «Дебт Форс», а ТзОВ «Дебт Форс», набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 500957198.
08 травня 2023 року ТзОВ «Дебт Форс», (Заявником) проведено оплату відповідно до платіжної інструкції, що заявник додає у додатках до цієї заяви.
26 березня 2021 року Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні (ях) № 51530627, винесено постанову(и) про закінчення виконавчого провадження (Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу), однак копію вищезазначеної постанови разом з виконавчим документом стягувачем не отримано. Також відповідно до Інформації про виконавче провадження стосовно боржника, відомо що на примусовому виконанні в ДВ відсутні відкриті виконавчі провадження з приводу виконавчого листів по справі № 344/10205/2015, при цьому виконавчий лист в ТзОВ «Дебт Форс», відсутні та строки для примусового їх виконання не пропущені.
З огляду на вищенаведені норми Закону України «Про виконавче провадження» та той факт, що виконавчий лист по боржнику востаннє повернуто 26 березня 2021 року, строк його пред`явлення до виконання закінчується 26 березня 2024 року.
Заявник звертався з адвокатським запитом до відділу ДВС у якому перебувало виконавче провадження з метою отримання постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа Стягувачу) для підтвердження перебування виконавчого документа на виконанні та підстав повернення, проте, станом на дату подачі цієї заяви відомостей не отримано.
Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, згідно постанови про повернення виконавчого документу не був пропущений станом на дату запровадження в Україні воєнного стану (24 лютого 2022 року). Воєнний стан, починаючи з моменту його запровадження скасований або припинений не був, станом на дату подачі цієї заяви воєнний стан не скасовано і не припинено, а отже і станом на дату подачі цієї заяви строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не є пропущеним.
У зв`язку з чим просить суд замінити вибулого стягувача: ТзОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника: ТзОВ «Дебт Форс», у виконавчому листі № 344/10205/2015; видати дублікат виконавчого листа № 344/10205/2015 за позовом ТзОВ «Дебт Форс», щодо боржника ОСОБА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2026 року в задоволенні заяви ТзОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.
В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено того, що 26 березня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий документ надіслано стягувану за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Адже, стягувачем у виконавчому документі значився саме ПАТ «Альфа Банк», якому і відповідно було надіслано постанову та сам виконавчий лист. Отже, в ТзОВ «Дебт Форс», як нового стягувача, виконавчий документ відсутній, що підтверджує підставність подачі нами заяви про видачу дублікату виконавчого листа.
З огляду на вищенаведене, виконавчий лист по боржнику ОСОБА_1 востаннє повернуто 26 березня 2021 року, а відтак строк його пред`явлення до виконання закінчився 26 березня 2024 року.
Зазначає, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно із пунктом 28 ч. 1, ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В судове засідання представники ТзОВ «Дебт Форс», ТзОВ «Вердикт Капітал» Івано-Франківського ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ТзОВ «Кампсіс Лігал», не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, а саме шляхом надсилання судової повістки-повідомлення в електронний кабінет підсистеми «Електронний Суд». 
У судове засідання  ОСОБА_1 не з`явився, за місцем реєстрації боржника, судом було направлено судову повістку-повідомлення, яка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», з урахуванням положень частини 8 статті 128 ЦПК України, сторона є такою, що належно повідомлена про дату, місце та час судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання та не направили своїх представників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2015 року по справі № 344/10205/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк», м. Київ, вул. Десятинна 4/6, код ЄДРПОУ 23494714, заборгованість за кредитним договором № 500957198 від 20.08.2014 року в сумі 43 313 грн. 38 коп. (сорок три тисячі триста тринадцять гривень 38 копійок). Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк», м. Київ, вул. Десятинна 4/6, код ЄДРПОУ 23494714, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 433,13 грн.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2021 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство “Альфа-Банк” на його правонаступника ТзОВ «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749, місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) у цивільній справі № 344/10205/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства “Альфа-Банк” до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500957198 від 20.08.2014 року.
02.02.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено Договір № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
Згідно п. 2.1 Договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.02.2023 року за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку визначених цим договором.
Відповідно до п. 5.2 Договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 02.02.2023 року права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).»
02.02.2023 року між ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023 року.
З витягу з Реєстру боржників, який є Додатком №3 до Договору №02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023 року вбачається, що ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» за Договором №500957198 укладеним із ОСОБА_1 
08.05.2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
Згідно п.2.1. Договору № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023 року за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Права вимоги, що є предметом цього Договору належить Первісному кредитору на підставі: Договору відступлення прав вимоги №15-02/2023, укладеному 15.02.2023 року, між Первісним кредитором та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»: Договору відступлення прав вимоги №09-03/2023, укладеному 09.03.2023 року, між Первісним кредитором та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»: Договору відступлених прав вимоги №02-02/2023, укладеному 02.02.2023 року, між Первісним кредитором та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».
Відповідно до п. 5.2 Договору № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 08.05.2023 року права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).»
08.05.2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «Дебт Форс» підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023 року.
З витягу з Реєстру боржників, який є Додатком №3 до Договору № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023 року вбачається, що ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило право вимоги ТОВ «Дебт Форс» за Договором №500957198 укладеним із ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу АСВП від 29.01.2026 року вбачається, що ВП №51530627 за яким боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «Альфа банк» завершено.
Із відповіді державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України встановлено, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП), яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, а також окремого спецрозділу - Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, який є архівною складовою частиною та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, державним виконавцем встановлено, що відповідно до результатів пошукових запитів, за Відділом облікується виконавче провадження №51530627 з примусового виконання виконавчого листа №344/10205/2015 виданого 09.03.2016 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Альфа банк" 43313,38 грн. заборгованості. В межах зазначеного виконавчого провадження 26.03.2021 року головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузиком Іваном Івановичем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
26.03.2021 року Головним державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) Кузиком І.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП№ 5150627, виконавчий лист № 344/10205/2015, виданого Івано-Франківським міським судом від 09.03.2016 року, за яким боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «Альфа банк». Виконавчий документ стягувачу повернуто на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки майно, на яке можна звернути стягнення відсутнє. У житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована неповнолітня дитина.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що заміна учасника справи можлива тільки до закінчення виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства. Також, суд вважав, що представником ТзОВ «Дебт Форс» при зверненні до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та під час її розгляду не додано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт втрати оригіналу виконавчого листа.
Однак з такими висновками колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.
Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво – це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами.
Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має керуватися принципом правомірності цього правочину, дослідивши і надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
Судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідні відповідні первинні документи, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за його правилами.
Закон не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки ці інститути регулюються окремими статтями ЦПК України – 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідними правами у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за винятками, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.
Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу.
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та Верховний Суд, зокрема у постановах від 19 травня 2026 року у справі № 532/448/24,(провадження № 61-13834св24), від 02 червня 2026 року у справі № 2-460/2007 (провадження № 61-5021св26).
Розглядаючи цю справу суд першої інстанції констатував, що заміна сторони виконавчого провадження у даному випадку неможлива, оскільки заміна учасника справи відбувається тільки до закінчення виконавчого провадження, а у даному випадку воно завершене.
Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що представник ТзОВ «Дебт Форс» звернувся до суду із заявою у якій просив замінити стягувача ТзОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТзОВ «Дебт Форс» у виконавчому листі № 344/10205/2015 у зв`язку з відступленням попереднім кредитором та набуттям новим кредитором прав вимоги за кредитним договором № 500957198, що у відповідності до вищевказаних правових висновків ВС допускається на будь-якій стадії судового процесу.
Встановивши, що передання кредитором своїх прав вимоги заявнику підтверджено відповідними документами, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони стягувача ТзОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТзОВ «Дебт Форс» у виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду у справі № 344/10205/15-ц (боржник – ОСОБА_1 ).
Що стосується вимоги заявника про видачу дубліката виконавчого листа № 344/10205/2015, то апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08).
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 вказано, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
В постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 2-1316/285/11, від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. 
При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника – з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина четверта, п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
Підстави повернення виконавчого документа стягувачеві визначені у частині першій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в ухвалах від 19 листопада 2020 року в справі № 913/518/13-г та від 02 грудня 2020 року в справі № 913/869/14, а також у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 2608/4065/12, частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» не виключається та не обмежується переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у разі повернення його стягувачу з інших підстав.
У зазначеній постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 2608/4065/12, де виконавцем було повернуто виконавчий документ на підставі заяви стягувача відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів погодилася із висновками судів попередніх інстанцій, що строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання починається з дня повернення виконавчого документа стягувачу.
Згідно з підпунктом 4 пункту 10-2 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення оспорюваної постанови) тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2025 року у справі № 1625/2550/12, провадження № 61-7923св25; від 18 березня 2026 року у справі № 759/10922/14-ц, провадження № 61-16202св25.
У справі, яка переглядається, виконавчий документ повернуто стягувану – ПАТ «Альфа Банк» 26 березня 2021 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки майно, на яке можна звернути стягнення відсутнє.
З врахуванням вищевказаних норм, 26 березня 2024 року є останнім днем вказаного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання і цей строк настав під час дії на території України воєнного стану, тому відповідно до положень пункту 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення цього виконавчого листа № 344/10205/15-ц до виконання перервався.
Станом на березень 2026 року (звернення ТзОВ «Дебт Форс» із заявою про видачу дублікату виконавчого документа) в Україні запроваджено воєнний стан (з 24 лютого 2022 року) і на час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваної ухвали воєнний стан не припинено та не скасовано.
Отже, на час звернення із вищевказаною заявою ТзОВ «Дебт Форс», строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не пропустило.
Також є помилковими висновки суду про те, що заявник не надав доказів втрати оригіналу виконавчого документа.
За правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.
З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.
Проте, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу 26 березня 2021 року виконавчою службою поштового відправлення з оригіналом виконавчого листа. Доказів, що оригінал виконавчого документа був вручений стягувачу в спосіб і порядок, визначений Законом, матеріали справи не містять.
Слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження, як і ЦПК України не передбачає форми конкретного доказу про втрату виконавчого документа, а отже за сукупності факту не отримання виконавчого документа стягувачем, що підтверджується відсутністю підтвердження отримання документа стягувачем і відсутності виконавчого документа в органах виконавчої служби, то таке свідчить про втрату виконавчого документа.
Посилання суду на відсутність в матеріалах справи належних доказів, які підтверджують втрату оригіналу виконавчого листа, є помилковими, оскільки сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.
Апеляційний суд, встановивши, що оригінал виконавчого документа був втрачений, строки для пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем пропущено не було, доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви ТзОВ «Дебт Форс», про видачу дубліката виконавчого документа.
Суд першої інстанції фактичних обставин не встановив і дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТзОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу дубліката виконавчого листа.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції, яка постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ТзОВ «Дебт Форс».
Керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» – задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2026 року – скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» – задовольнити.
Замінити Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у справі № 344/10205/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» дублікат виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/10205/15-цза позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 26 червня 2026 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта