ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Справа № 915/2160/25
м. Миколаїв.
Господарський суд Миколаївської області,
головуючий суддя Коваль С.М., 
при секретарі Табачної О.С.
представник сторін у судовому засіданні не присутні;
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу 
за позовом Міністерства розвитку громад та територій України,
01135, пр. Берестейський, 14, м. Київ;
до Державного підприємства “Миколаївський морський торгівельний порт”, 
54020, вул. Заводська, буд. 23/14, м.Миколаїв; 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:  Державне підприємство “Адміністрація морських портів України”, 01135, м. Київ, пр-т. Берестейський, буд. 14;
про: витребування з незаконного володіння майна., –

В С Т А Н О В И В:

Міністерство розвитку громад та територій України (далі-Міністерство) звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою від 24.12.2025, в якій просить суд витребувати з незаконного володіння у Державного підприємства “Миколаївський морський торгівельний порт” (далі-Порт) нежитлову будівлю, їдальню на 210 посадочних місць, розташовану за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Коблеве, вулиця Корабелів, будинок 2б.
Позов, з посиланням на ст.ст. 386-388 ЦК України, мотивовано тим, зокрема, що спірне майно є власністю Міністерства розвитку громад та територій України, котре передано Порту за актом приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13.06.2013 № 8 на окремий баланс Порту. Спірне майно, яке зареєстровано за ДП “Миколаївський МТП” на праві власності: з формою власності загальнодержавна, вибуло з володіння позивача без його волі, а отже знаходиться у володінні Порту безпідставно.
Міністерство також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.
Ухвалою суду від 13.01.2026 відкрито провадження в даній справі і визначено розглядати її за правилами загального позовного провадження, з проведенням розгляду справи № 915/2160/25 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану. Також цією ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України ? п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
У наданій заяві від 28.01.2026 Порт на підставі ст. 191 ГПК України, позов визнає у повному обсязі.
Третьою особою ДП “Адміністрація морських портів України” у заяві від 26.02.2026 підтримано позицію позивача та просить позовні вимоги Міністерства задовольнити у повному обсязі. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Згідно чинного законодавства правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).
Як на підстави свого права власності на спірну нежитлову будівлю, їдальню на 210 посадочних місць позивач посилається:
1) на наказ від 19.03.2013 № 163 Міністерством інфраструктури України “Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства “Адміністрація морських портів” яким, зокрема, реорганізовано державні підприємства морського транспорту за переліком шляхом виділу стратегічних об`єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов`язків стосовно них, відповідно до розподільчих балансів та утворено внаслідок виділу державне підприємство “Адміністрація морських портів України”; встановлено, що Адміністрація морських портів України є правонаступником державних підприємств морського транспорту, у частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчих балансів ( а.с. 23-41).; 
2) на те, що на спірну нежитлову будівлю (інвентарний номер 29211, номер п/п 4134), за адресою: Миколаївська обл., Березанський район, село Коблево, вулиця Корабелів, будинок 2б, Міністерством інфраструктури України на виконання наказу Міністерства від 19.03.2013 №163 передано майнові права та зобов`язання ДП “АМПУ”, що випливає із змісту відповідного акта приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13.06.2013;
3) на наказ від 13.06.2013 № 17 Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” “Про наділення філій майном, яке є частиною майна державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, яким, зокрема, наказано забезпечити здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яким наділяються філії, згідно актами приймання-передачі (а.с. 85). 
Суд вважає, що із вищенаведених підстав та наданих доказів, підтверджено право власності Міністерство розвитку громад та територій України на спірну нежитлову будівлю, їдальню на 210 посадочних місць.
Міністерство інфраструктури України утворено 09.10.2010 шляхом реорганізації Міністерства транспорту та зв`язку України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2022 р. № 1343 Міністерство інфраструктури України перейменовано в Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, а в подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 6 вересня 2024 р. № 1028, змінено назву Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на Міністерство розвитку громад та територій України (Мінрозвитку).
Так, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.03.2011 №265-р “Про питання управління Міністерством інфраструктури об`єктами державної власності”, затверджено переліки підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства інфраструктури, зокрема, згідно додатку 1 до сфери управління якого включено Державне підприємство “Миколаївський морський торгівельний порт” (ідентифікаційний код 01125608) (далі - ДП “Миколаївський МТП”).
Державне підприємство “Миколаївський морський торгівельний порт” засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства розвитку громад та територій України (правонаступник Міністерства інфраструктури).
Державне підприємство “Адміністрація морських портів України” створено на виконання наказу від 19.03.2013 № 163 Міністерством інфраструктури України “Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства “Адміністрація морських портів”.
До новоствореного Державне підприємство “Адміністрація морських портів України”, на підставі пунктів 3, 7 Наказу Міністерством інфраструктури України від 19.03.2013 №163, передано на баланс ДП “Адміністрація морських портів України” майно, права та обов`язки державних підприємств морського транспорту. 
Так, згідно акта від 13.06.2013, затвердженого Міністерством інфраструктури України та погодженого головою комісії з реорганізації ДП “ММТП”, з ДП “Миколаївський МТП” майно, майнові права та зобов`язання передано до новоствореного ДП “Адміністрація морських портів України”: нежитлову будівлю, їдальню, під інвентарним номером: 29211, яке входило до ДП “Миколаївський МТП”.
У подальшому на підставі наказу ДП “Адміністрація морських портів України” від 13.06.2013 № 17 “Про наділення філій майном, яке є частиною майна державного підприємства “Адміністрація морських портів України” наділило майном Миколаївську філію ДП “Адміністрація морських портів України” та згідно акту приймання передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13.06.2013 № 8, передано оспорюване нерухоме майно. 
Разом з тим, на підставі рішення від 02.12.2003 №12 Виконавчим комітетом Коблівської сільської ради видано Миколаївському морському торгівельному порту свідоцтво від 25.05.2004 р. серії САА № 486202, про право власності на нежитлову будівлю, їдальню на 210 посадочних місць, за адресою: Миколаївська обл., Березанський район село Коблево вулиця Корабелів, будинок 2б, форма власності загально державна.
Законом України «Про управління об`єктами державної власності» від 01 вересня 2006 р. № 185-V (далі – Закон № 185), передбачено, що управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб (ст. 1 Закону). 
Уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів (п. 11 ч. 1 ст. 6 Закону). 
Згідно чинного законодавства, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні (ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ст.ст. 15, 386 ЦК України).
У відповідності до Основного Закону, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України). 
Згідно ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Ураховуючи викладене, а також, що нежитлова будівля, їдальня на 210 посадочних місць, є загальнодержавною власністю, згідно законодавства, в тому числі чинного на моменту реєстрації Миколаївським морським торгівельним портом, не могла бути зареєстровано, суд вважає, що за відсутності правових підстав Виконавчим комітетом Коблівської сільської ради за зверненням начальника Миколаївського морського торгівельного порту прийнято рішення, на підставі якого оформлено право власності на спірну нерухому будівлю з видачею спірного свідоцтва про право власності Миколаївському морському торгівельному порту, який є уповноваженим органом управління Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, на неї. 
За таких обставин, суд визнає, що Міністерством розвитку громад та територій України доведено обставин порушення його прав власності щодо спірної нежитлової будівлі, їдальні на 210 посадочних місць, а тому позов підлягає задоволенню повністю. 
Визначаючи розмір судових витрат, суд виходить із наступного. 
Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України). Витрати АТ “Українська залізниця” на оплату позовної заяви судовим збором за платіжною інструкцією від 08.08.2025 № 4714 у сумі 12766 грн. 77 коп., належить відшкодувати за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
Разом із тим, беручи до уваги, що ДП “Миколаївський морський торгівельний порт” визнано позов у повному обсязі, розподіл судових витрат належить здійснити з урахуванням приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", згідно якого у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Отже, витрати Міністерства розвитку громад та територій України на оплату позовної заяви судовим збором, згідно з платіжною інструкцією від 19.12.2025 р. №1098, у сумі 9353 грн. 06 коп., належить відшкодувати за рахунок відповідача в розмірі 50 відсотків 4676 грн. 53 коп., а решта сплаченого позивачем судового збору в сумі 4676 грн. 53 коп.. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.
Керуючись ст. ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов Міністерства розвитку громад та територій України задовольнити повністю.
2. Витребувати у Державного підприємства “Миколаївський морський торгівельний порт”, 54020, вул. Заводська, буд. 23/14, м.Миколаїв, ідентифікаційний код 01125608, на користь держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України, 01135, пр. Берестейський, 14, м. Київ, ідентифікаційний код 37472062, нежитлову будівлю, їдальню на 210 посадочних місць, розташовану за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Коблеве, вулиця Корабелів, будинок 2б.
3. Стягнути з Державного підприємства “Миколаївський морський торгівельний порт”, 54020, вул. Заводська, буд. 23/14, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 01125608, на користь Міністерство розвитку громад та територій України, 01135, пр. Берестейський, 14, м. Київ, ідентифікаційний код 37472062, грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 4676 грн. 53 коп.
3. Повернути Міністерству розвитку громад та територій України, 01135, пр. Берестейський, 14, м. Київ, ідентифікаційний код 37472062 з державного бюджету України судовий збір у сумі 4676 грн. 53 коп., сплачений згідно платіжної інструкції від 19.12.2025 р. №1098.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 15.05.2026 року.

Суддя С.М. Коваль.