ОКРЕМА ДУМКА
судді Чиркіна С.М.

29 червня 2026 року 
м. Київ

справа №500/6602/24
адміністративне провадження №К/990/5491/26

у справі № 500/6602/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
щодо постанови Верховного Суду від 22.06.2026, якою касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.01.2026 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. 

Зміст позовних вимог, їх обґрунтування та заперечення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також - Міноборони), в якому просили:
- визнати протиправним та скасувати пункт 86 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 03.05.2024 № 13/д про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), у рівних частках, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому пунктом 2 Постанови № 168, у рівних частках, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі вказали, що звернулися до Міністерства оборони України із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця під час дії воєнного стану, однак відповідач безпідставно повернув подані документи на доопрацювання, пославшись на відсутність підстав для застосування Постанови № 168. 

Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
Під час розгляду справи суди попередніх інстанцій встановили, що:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, такелажник взводу забезпечення другого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 26.02.2022 по 11.12.2022.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.12.2022, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 19.12.2022 складено відповідний актовий запис № 441. Місце смерті: Україна, Донецька область, Краматорський район, селище Старорайське.
За фактом смерті військовослужбовця наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2022 № 1705 «Про проходження службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_4 » доручено провести службове розслідування.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 № 590 «Про результати проведення службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_4 » встановлено, що загибель ОСОБА_3 настала у результаті набряку легенів та головного мозку, загального венозного повнокрів`я, гострої серцевої недостатності внаслідок захворювання, не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії (протокол від 05.10.2023 № 2077) встановлено, що захворювання «Набряк легенів та головного мозку. Загальне венозне повнокров`я. Гостра серцева недостатність», підтверджене висновком експерта від 30.12.2022 № 152, є таким, що призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пов`язане із захистом Батьківщини. 
Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2023 № 778 підтверджено, що ОСОБА_3 у період з 26.02.2022 по 11.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи у Житомирській, Волинській, Луганській та Дніпропетровській областях.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03.04.2023 у справі № 606/482/23 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 . 
З метою отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168, позивачі у квітні 2024 року звернулися до Міністерства оборони України із відповідною заявою.
Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 03.05.2024 № 13/д, документи повернуто на доопрацювання з мотивів того, що смерть військовослужбовця настала внаслідок захворювання, не пов`язаного з пораненням, а тому право на виплату допомоги підлягає визначенню відповідно до статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).
Листом від 04.06.2024 № 4061 позивачів повідомлено про зазначене рішення.

Стислий виклад рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.01.2026, позов задоволено повністю.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що смерть військовослужбовця настала під час проходження військової служби у період дії воєнного стану та перебуває у причинному зв`язку із захистом Батьківщини, що підтверджується висновком військово-лікарської комісії та іншими належними доказами, а отже породжує право членів його сім`ї на отримання одноразової грошової допомоги.
Суди дійшли висновку, що після введення воєнного стану правове регулювання розміру такої допомоги здійснюється спеціальною нормою - Постановою № 168, яка підлягає застосуванню замість Порядку № 975, а тому рішення відповідача про повернення документів на доопрацювання з мотивів необхідності застосування останньої є протиправним та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з покладенням на відповідача обов`язку призначити та виплатити позивачам відповідну допомогу.

Стисла позиція Верховного Суду
За висновками Суду аналіз змісту пункту 2 Постанови № 168 дає підстави для висновку, що Кабінет Міністрів України передбачив дві самостійні підстави для виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн: 
загибель особи, зазначеної у пункті 1 цієї Постанови, у період дії воєнного стану; 
смерть такої особи внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва).
Такий висновок випливає як зі змісту, так і зі структури пункту 2 Постанови № 168. Якщо абзац перший цього пункту встановлює право на виплату у разі загибелі особи у період дії воєнного стану, то абзац шостий окремо передбачає випадки смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за визначених законодавцем обставин. 
У цьому випадку юридично значущим є не лише безпосередня причина смерті, зазначена у медичних документах, а насамперед встановлений належними та допустимими доказами причинний зв`язок між смертю військовослужбовця та пораненням, контузією, травмою чи каліцтвом, отриманими за обставин, визначених абзацом шостим пункту 2 Постанови № 168. Тому слід розмежовувати випадки, коли захворювання виступає самостійною причиною смерті, та випадки, коли смерть перебуває у прямому причинному зв`язку з документально підтвердженим пораненням, контузією, травмою чи каліцтвом, отриманими під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони.
Наведене тлумачення узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.06.2026 у справі № 620/10029/24, та відповідає принципу правової визначеності як складовій принципу верховенства права. Як зазначив Суд справедливості Європейського Союзу, принцип правової визначеності принцип правової визначеності вимагає, щоб норми права були чіткими, точними та щоб їх застосування було передбачуваним для осіб, на яких вони поширюються, особливо коли такі норми визначають умови реалізації прав або можуть спричиняти правові наслідки для учасників відповідних правовідносин («Hungary v European Parliament and Council of the European Union», №/21, п. 223). За змістом зазначеного рішення особи повинні мати можливість однозначно встановити обсяг своїх прав та обов`язків, а законодавче регулювання не може створювати невизначеності щодо умов реалізації відповідних прав. Оскільки законодавець встановив спеціальні умови надання одноразової грошової допомоги у підвищеному розмірі 15 000 000 грн, такі умови є вичерпними та не можуть тлумачитися розширено або застосовуватися за аналогією до правовідносин, які прямо не охоплюються змістом пункту 2 Постанови № 168. Інше тлумачення призвело б до фактичного розширення кола випадків надання відповідної виплати та нівелювало б встановлене нормативним регулюванням розмежування між загальними соціальними гарантіями, передбаченими Законом № 2011-XII і Порядком № 975, та спеціальною соціальною гарантією воєнного часу, встановленою Постановою № 168.
Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_3 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у період з 26.02.2022 до 11.12.2022 на посаді такелажника взводу забезпечення другого артилерійського дивізіону.
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Старорайське Краматорського району Донецької області.
За фактом смерті військовослужбовця було проведено службове розслідування, за результатами якого командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 31.12.2022 № 590 «Про результати проведення службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_3 ».
Встановлено, що смерть військовослужбовця настала внаслідок набряку легенів та головного мозку, загального венозного повнокров`я та гострої серцевої недостатності, тобто внаслідок захворювання. Також службовим розслідуванням встановлено, що смерть не була пов`язана із вчиненням військовослужбовцем кримінального чи адміністративного правопорушення, перебуванням у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння чи навмисним спричиненням собі тілесних ушкоджень.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 05.10.2023 № 2077 захворювання солдата ОСОБА_3 «Набряк легенів та головного мозку. Загальне венозне повнокров`я. Гостра серцева недостатність», яке призвело до його смерті, а також причина смерті визнані такими, що пов`язані із захистом Батьківщини.
Крім того, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2023 № 778 підтверджено, що ОСОБА_3 у період з 26.02.2022 по 11.12.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. Водночас зі змісту матеріалів службового розслідування та висновку ВЛК не вбачається те, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок поранення, контузії, травми чи каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони.
Так само матеріали справи не містять висновків компетентних органів щодо наявності причинного зв`язку між смертю військовослужбовця та пораненням, контузією, травмою чи каліцтвом, про які йдеться в абзаці шостому пункту 2 Постанови № 168.
Отже, встановлені судами попередніх інстанцій обставини свідчать про те, що смерть військовослужбовця настала внаслідок захворювання, яке визнано пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як обставини отримання ним поранення, контузії, травми чи каліцтва та причинний зв`язок між такими ушкодженнями і смертю судами не встановлювалися та матеріалами справи не підтверджуються.
Оцінюючи наведені обставини з урахуванням викладеного вище правового регулювання, колегія суддів враховує, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.06.2026 у справі № 620/10029/24 здійснила комплексний аналіз співвідношення положень Закону № 2011-XII, Порядку № 975 та Постанови № 168 і сформулювала правовий висновок щодо умов призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн членам сімей померлих військовослужбовців під час дії воєнного стану, відступивши від висновків щодо застосування пункту 2 Постанови № 168, викладених у постановах Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 600/548/23-а та від 22.08.2024 у справі № 380/9868/23, у яких право на отримання одноразової грошової допомоги пов`язувалося із встановленням військово-лікарською комісією факту того, що захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця, пов`язане із захистом Батьківщини.
Відступаючи від зазначеного підходу, Судова палата вказала: 
«Положення пункту 2 Постанови № 168 підлягають застосуванню у системному взаємозв`язку з положеннями Закону № 2011-XII та не можуть тлумачитися відокремлено від нього.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168, виникає у разі загибелі військовослужбовця в період дії воєнного стану, а також у разі смерті військовослужбовця, щодо якої встановлено причинний зв`язок із пораненням (контузією, травмою чи каліцтвом), отриманими під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони.
Сам по собі висновок військово-лікарської комісії про зв`язок захворювання із захистом Батьківщини або проходженням військової служби не є безумовною підставою для застосування пункту 2 Постанови № 168, якщо матеріалами справи не підтверджено обставин, з якими зазначена постанова пов`язує виникнення права на відповідну виплату.
Смерть військовослужбовця внаслідок захворювання не виключає можливості призначення одноразової грошової допомоги, якщо за медичними документами встановлено, що така смерть, незалежно від безпосереднього клінічного механізму її настання, перебуває у причинному зв`язку з пораненням (контузією, травмою чи каліцтвом), отриманими за обставин, визначених пунктом 2 Постанови № 168.
За відсутності підстав для застосування пункту 2 Постанови № 168 питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги вирішується відповідно до положень Закону № 2011-XII та Порядку № 975, з урахуванням установлених ними підстав та умов надання відповідних соціальних гарантій».
Таким чином, Верховний Суд у цій справі виклав правовий підхід про те, що визначальним для застосування абзацу шостого пункту 2 Постанови № 168 є не сам факт встановлення військово-лікарською комісією зв`язку захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця, із захистом Батьківщини, а наявність належними та допустимими доказами підтвердженого причинного зв`язку між смертю військовослужбовця та пораненням (контузією, травмою чи каліцтвом), отриманими за обставин, пов`язаних із захистом Батьківщини, виконанням обов`язків військової служби та безпосередньою участю у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, визначених зазначеною нормою.
У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок захворювання, а захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті визнані військово-лікарською комісією такими, що пов`язані із захистом Батьківщини. Разом із тим матеріали справи не містять доказів того, що смерть військовослужбовця настала внаслідок поранення, контузії, травми чи каліцтва, отриманих під час участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони. Так само відсутні докази існування причинного зв`язку між смертю військовослужбовця та такими ушкодженнями.
Отже, встановлені у справі обставини підтверджують зв`язок захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця, із захистом Батьківщини, проте не підтверджують наявності тих юридичних фактів, з якими пункт 2 Постанови № 168 пов`язує виникнення права на одноразову грошову допомогу у розмірі 15 000 000 грн.

Із вищенаведеними висновками не погоджуюсь та до мотивів спільної окремої думки у справі № 620/10029/24 вважаю за необхідне додати таке. 
Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до статті 41 Закону України № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII. 
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначено Законом № 2011-XII, який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Наголошую, що на необхідності посилення соціального захисту військовослужбовців було зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(II)/2022, яким зокрема було усунуто обмеження дворічним строком права на отримання одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності.
В цьому рішенні Конституційний Суд України зазначив, що частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки, що своєю чергою призвело до зміни законодавства в частині невиправданих обмежень прав військовослужбовців.
Саме на виконання рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(II)/2022 був прийнятий Закон України від 29.07.2022 № 2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги». 
Так, Закон № 2011-XII було доповнено статтею 16-2, згідно із пунктом 3 якої розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України
Слід наголосити, що з моменту прийняття Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Верховна Рада України прийняла більше 20 законів про внесення змін в Закон № 2011-XII, які, зокрема, були направлені на посилення соціального захисту військовослужбовців. 
Отже, зміна суспільного життя внаслідок військової агресії, рішення Конституційного Суду та зміна законодавства є об`єктивними чинниками для посилення соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей. 
Так, у частині третій статті 16-2 Закону № 2011-XII вказано, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, Законом № 2011-XII Кабінету Міністрів України делеговано повноваження щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців саме на період дії воєнного стану. 
Втім, на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», № 69 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168, якою на період дії воєнного стану установлено два види виплат:
1) додаткова винагорода для військовослужбовців;
2) одноразова грошова допомога сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови.
Так, у пункті 1 цієї постанови (у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визначений перелік військовослужбовців, яким на період дії воєнного стану виплачується додаткова винагорода, у розмірі 30 000 грн та 100 000 грн. Цей перелік не є предметом спору у цій справі. 
Згідно з пунктом 2 Постанови № 168 сім`ям загиблих осіб, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-XII. 
Отже, Кабінет Міністрів України на виконання частини третьої статті 16-2 Закону № 2011-XII визначив розмір одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців на період дії воєнного стану, яка не може бути меншою, ніж 15 000 000 грн.
Наголошую, що зазначені вище норми містять загальний перелік військовослужбовців, сім`ї яких мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі не менш 15 000 000 грн, у разі їх загибелі (смерті).
У справі, що розглядається коло осіб та їх статус не є предметом спору, проте є встановленим та визнаним фактом. 
Буквальне тлумачення пунктів 1 і 2 Постанови № 168 беззаперечно свідчить, що вказаний розмір одноразової грошової допомоги в період дії воєнного стану отримують сім`ї всіх військовослужбовців, які загинули (померли) під час виконання ними обов`язків військової служби.
Необхідно враховувати, що після прийняття Постанови № 168 пункт 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII було декілька разів змінено і на час вирішення справи в суді першої та апеляційної інстанції за Законом України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (набрав чинності 04.05.2024) його викладено у такій редакції:
« 3. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень;
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 цієї статті».
Така воля законодавця беззаперечно свідчить про одностайну позицію останнього з рішенням суб`єкта виконавчої влади щодо розміру одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.
Тотожні за змістом зміни було внесено і до пункту 2 Постанови № 168 (постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2024 № 714 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 і від 28 лютого 2022 р. № 168»), що свідчить про зрівняння для цілей виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн військовослужбовців, які загинули або померли під час виконання ними обов`язків військової служби.
За такого правового регулювання ключовою умовою для виникнення права у членів сім`ї померлого військовослужбовця на одноразову грошову допомогу в розмірі 15 000 000 грн є наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті (загибелі) з виконанням обов`язків військової служби або проходженням військової служби.
Порядок установлення причинно-наслідкового зв`язку визначено Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі - Положення № 402, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.1 цього Положення військово-лікарська експертиза, зокрема установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 1.3 Положення № 402 до завдань військово-лікарської експертизи віднесено, зокрема визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Згідно з пунктом 2.1 Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії, далі - ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Глава 21 Положення № 402 регулює порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.
Таким чином, виключними повноваженнями щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку смерті (загибелі) військовослужбовця внаслідок захворювання, травми, поранення, контузії, каліцтва з військовою службою (виконанням військового обов`язку, проходженням військовою службою) наділені військово-лікарські комісії відповідного рівня (ВЛК). 
Отже, юридичною підставою для набуття членом сім`ї померлого (загиблого) військовослужбовця права на одноразову грошову допомогу є, зокрема наявність висновку військово-лікарської експертизи про встановлення причинно-наслідкового зв`язку смерті (загибелі) з військовою службою (виконанням військового обов`язку, проходженням військовою службою).
Формулювання у постановах ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв визначені у підпункті 21.5 Положення № 402. Серед них: 
поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини; 
поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби; 
поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; 
захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини; 
захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби; 
захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
Слід урахувати, що при призначенні одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців, передбаченої частиною третьою статті 16-2 Закону № 2011-XII, підпункти 1, 2 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII застосовуються у взаємозв`язку з пунктами 1 і 2 Постанови № 168 та Положенням № 402.
Зміст зазначених правових норм свідчить про те, що смерть військовослужбовців, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), про що у своїй постанові вказав Верховний Суд, не є виключною умовою для виплати спірної одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців, оскільки у підпунктах 1, 2 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII та Положенні № 402 йдеться також і про захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
Наголошую, що за наведеного правового регулювання ключовою умовою для виникнення права у членів сім`ї померлого військовослужбовця на одноразову грошову допомогу є наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті (загибелі) з виконанням обов`язків військової служби, а не причиною загибелі (смерті), як-от захворювання, нещасний випадок, травма, поранення, контузія, каліцтво.
Тому право на отримання одноразової грошової допомоги не можна пов`язувати виключно, якщо смерть (загибель) військовослужбовця спричинена пораненням, контузією, травмою, каліцтвом. 
Звертаю увагу, що в зазначених вище нормативно-правових актах не виокремлені випадки загибелі та смерті військовослужбовця внаслідок конкретних захворювань, нещасних випадків чи травм, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби чи в період проходження військової служби для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
В цьому контексті наголошую, що судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер внаслідок захворювання: «Набряк легенів та головного мозку. Загальне венозне повнокров`я. Гостра серцева недостатність», яке відповідно до висновку 16 регіональної ВЛК пов`язане із захистом Батьківщини (протокол від 05.10.2023 № 2077).
Отже, уповноваженим органом встановлено, що саме «Набряк легенів та головного мозку. Загальне венозне повнокров`я. Гостра серцева недостатність» призвели до загибелі ОСОБА_3 . 
За такого правового регулювання, встановлених судами обставин, оскільки військовослужбовець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання: «Набряк легенів та головного мозку. Загальне венозне повнокров`я. Гостра серцева недостатність», яке відповідно до висновку 16 регіональної ВЛК пов`язане із захистом Батьківщини (протокол від 05.10.2023 № 2077) під час дії воєнного стану, вважаю, що суди попередніх інстанцій прийняли цілком законні рішення, відповідно касаційну скаргу Міністерства оборони України необхідно було залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін. 

Суддя Верховного Суду С.М.Чиркін