Справа № 758/15822/24 
Категорія 54 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Будзан Л.Д.,
за участі секретаря судового засідання Топоровського М.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Слабоуса Є.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчити дії та стягнення моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва», -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Слабоуса Є.А. звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просила суд: визнати незаконними дії відповідачів щодо втручання у внутрішньо-будинкову систему опалення житлового будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачів усунути порушення проектної схеми системи опалення в квартирі АДРЕСА_2 шляхом заміни самовільно підключених терморегуляторів на приладах системи опалення в зазначеній квартирі на повно прохідні кулькові крани та приведення системи опалення в квартирі АДРЕСА_2 у відповідність до технічної документації схеми системи опалення даного житлового будинку; стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача моральну шкоду в сумі 50 000 грн, а також судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач зареєстрована та фактично проживає разом зі своєю родиною в квартирі АДРЕСА_3 , а також позивач є законним власником зазначеної квартири. Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_4 в зазначеному будинку. Позивач вказує, що із початком опалювального сезону вона постійно стикається із проблемою незадовільного централізованого опалення по стояку кухні в своїй квартирі, та ані відповідачі, ані КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» не намагаються усунути цю проблему. Так, позивач неодноразово зверталась до третьої особи із заявами про відсутність опалення в стояковому трубопроводі центрального опалення в її квартирі, однак, отримувала відповіді щодо ненадання власниками квартир доступу працівників до квартир для здійснення відповідної перевірки та неможливості вирішення цього питання. Після чергового звернення позивача до контактного центру міста Києва, 27.03.2024 працівниками опорного пункту № 1 було проведено обстеження приладів опалення (радіаторів) та стоякових труб центрального опалення в квартирах АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 зазначеного житлового будинку. За результатами обстеження було складено відповідний акт, та виявлено, що власниками у квартирі АДРЕСА_4 на радіаторі було встановлено терморегулятор, завдяки якому мешканці періодично перекривають подачу опалення на кухонному стояку централізованого опалення нижче розташованим квартирам. На момент обстеження стояк ЦО у квартирі АДРЕСА_4 був перекритий, внаслідок чого теплопостачання у кухні розташованих нижче квартир було відсутнє. Після проведення бесіди із мешканцем цієї квартири теплопостачання було відновлено. Однак, 07.05.2024 позивач в черговий раз звернулась до третьої особи із вимогою вжити заходів щодо усунення самовільного перекриття відповідачами стояка центрального опалення. За результатами розгляду звернення позивача, третя особа повідомила про те, що причиною незадовільного опалення на стояку квартири АДРЕСА_5 в опалювальний період є самовільно встановлений терморегулятор на приладі опалення мешканцями квартири АДРЕСА_4 . Останнім було видано лист-попередження щодо заміни терморегуляторів на повно прохідні кулькові крани на приладі опалення, що забезпечить прохід теплової енергії, який відповідачами було залишено без належного реагування. Позивач вказує, що встановлення терморегулятора на опалювальних приладах в квартирі АДРЕСА_4 не відноситься до внутрішньо-будинкової системи в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому заміна терморегуляторів на повно прохідні кулькові крани в квартирі відповідачів не належить до обов`язків третьої особи, як виконавця послуг з утримання будинків і споруд, а навпаки належить до обов`язків відповідачів, як власників квартири АДРЕСА_2 . Позивач вказує на протиправність дій відповідачів в частині самовільного переобладнання системи опалення у вказаній квартирі, що призвело до розбалансування внутрішньо будинкової системи опалення в будинку, та погіршення її роботи, в зв`язку з чим тривалий час порушуються права позивача та інших мешканців зазначеного будинку, квартири яких знаходяться на нижчих поверхах по кухонному стояку центрального опалення. Посилаючись на викладене, позивач вказує про наявність підстав для усунення відповідачами недоліків проектної схеми системи опалення в своїй квартирі шляхом заміни самовільно підключених терморегуляторів на приладах системи опалення в зазначеній квартирі на повно прохідні кулькові крани та приведення системи опалення в квартирі АДРЕСА_2 у відповідність до технічної документації схеми системи опалення даного житлового будинку. Крім того, з огляду на неправомірні дії відповідачів та самовільне встановлення відповідачами терморегулятору на приладі опалення в квартирі, що призвело до незадовільного опалення в квартирах, які розташовані поверхами нижче, позивачу було завдано моральної шкоди. Не дивлячись на неодноразові попередження та приписи, відповідачі продовжують свідомо їх ігнорувати, і надалі порушувати права та інтереси мешканців зазначеного будинку. Позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідачів вона зазнала душевних страждань, що виникли створенням незручностей в користуванні власною квартирою та необхідністю впродовж тривалого часу вирішувати питання щодо відновлення належного опалення в квартирі. На переконання позивача, відповідачі мають відшкодувати їй моральну шкоду в сумі 50 000 грн, та вказаний розмір грошових коштів є справедливою компенсацією за завдані моральні та фізичні страждання, які позивач переживає і на даний час. Посилаючись на викладене, а також з метою захисту своїх прав, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом до суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д.
Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2024, у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.
До початку розгляду справи, за заявою представника позивача судом залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідачів щодо втручання у внутрішньо-будинкову систему опалення житлового будинку АДРЕСА_1 , та зобов`язання відповідачів усунути порушення проектної схеми системи опалення в квартирі АДРЕСА_2 та приведення системи опалення в квартирі АДРЕСА_2 у відповідність до технічної документації схеми системи опалення даного житлового будинку.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених в позові підстав.
Відповідачі в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Відзив на позов до суду не подали.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. 
Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 , а також позивач є законним власником зазначеної квартири. 
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками в рівних частинах квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
01.03.2023 позивач звернулась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» із заявою про відсутність в її квартирі належного опалення та встановлення відповідних причин.
Листом від 20.03.2023, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» повідомила позивача про те, що для вирішення питання з відновлення централізованого опалення по стояку кухні квартири АДРЕСА_5 в зазначеному будинку необхідно провести обстеження на предмет самовільного переобладнання систем опалення в квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_6 , однак, власниками зазначених квартир доступу працівникам підприємства надано не було.
27.03.2024 працівниками Опорного пункту № 1 було проведено обстеження приладів опалення (радіаторів) та стоякових труб центрального опалення у квартирах АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 , за результатами якого було складено відповідний акт та зафіксовано, що у квартирі АДРЕСА_4 власником квартири був встановлений на радіаторі терморегулятор, завдяки якому мешканці періодично перекривають подачу опалення на кухонному стояку ЦО нижче розташованим квартирам. На момент обстеження, стояк ЦО у квартирі АДРЕСА_4 вказаного житлового будинку був перекритий, внаслідок чого теплопостачання у кухні розташованих нижче квартир було відсутнє. Після проведення співбесіди з мешканцем квартири АДРЕСА_4 теплопостачання було відновлено.
07.05.2024 позивач звернулась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» із вимогою вжити заходів щодо усунення самовільного перекриття відповідачами стояка центрального опалення. 
За результатами розгляду звернення позивача, листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» від 06.06.2024 повідомила позивача про те, що причиною незадовільного опалення на стояку квартири АДРЕСА_5 в опалювальний період є самовільно встановлений терморегулятор на приладі опалення мешканцями квартири АДРЕСА_4 . Останнім було надано лист-попередження щодо заміни терморегуляторів на повно прохідні кулькові крани на приладі опалення, що забезпечить прохід теплової енергії, який відповідачами було залишено без належного реагування, та доказів зворотному з боку відповідачів суду надано не було.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що самовільне та неправомірне встановлення відповідачами терморегулятору на приладі опалення у квартирі АДРЕСА_4 вже тривалий час призводить до незадовільного опалення в квартирі позивача АДРЕСА_5 , яка розташована поверхом нижче, а відтак з метою захисту прав позивача та відновлення належного теплопостачання до квартири позивача наявні підстави для зобов`язання відповідачів замінити самовільно підключені терморегулятори на приладах системи опалення в квартирі АДРЕСА_4 на повнопрохідні кулькові крани.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.
Частинами першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Крім того, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Із наявних у справі доказів вбачається, що позивач є законним власником квартири АДРЕСА_3 та причиною незадовільного опалення на стояку зазначеної квартири в опалювальний період є самовільно встановлений терморегулятор на приладі опалення мешканцями/власниками квартири АДРЕСА_4 , тобто відповідачами у даній справі, яким неодноразово вказувалося на необхідність заміни терморегуляторів на повно прохідні кулькові крани на приладі опалення, що в повному об`ємі забезпечить прохід теплової енергії до квартир, які знаходяться нижче поверхами.
Однак, відповідачами було залишено приписи-попередження щодо усунення виявлених порушень без належного реагування, та дії відповідачів в частині переобладнання системи опалення у вказаній квартирі призвели до погіршення роботи внутрішньо будинкової системи опалення в будинку, та відсутності належного опалення в квартирі позивача, яка розташована поверхом нижче.
Пред`явивши вимогу до відповідачів, обґрунтування якої знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, на переконання суду, позивач обрала належний спосіб захисту своїх прав, зокрема, шляхом зобов`язання відповідачів замінити самовільно підключені терморегулятори на приладах системи опалення в квартирі АДРЕСА_2 на повнопрохідні кулькові крани.
Доказів на спростування викладених в позові обставин стороною відповідачів суду надано не було, як і не було надано доказів належного облаштування системи теплопостачання в квартирі, яка належить відповідачам, та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між їх діями та погіршенням рівня теплопостачання в квартирі позивача.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачі порушують права позивача шляхом здійснення переобладнання системи опалення у своїй квартирі, що призвело до відсутності належного опалення в квартирі позивача, останньою, було обрано вірний спосіб захисту для відновлення порушених прав, а відтак суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідачів замінити самовільно підключені терморегулятори на приладах системи опалення в квартирі АДРЕСА_2 на повнопрохідні кулькові крани, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Вирішуючи спір в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).
Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти Люксембурга» (2001 рік), використав принцип, по якому сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У відповідності до частини третьої, п`ятої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року в справі №?686/10520/15-ц зауважував, що розв`язуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зважає на тривалість порушення прав позивача, час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану, глибину його душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном).
Виходячи із презумпції того, що порушення прав людини прямо суперечить головним конституційним нормам і завжди викликає у людини негативні емоції, ураховуючи характер страждань позивачки у даній справі з огляду на тривалу відсутність належного теплопостачання в квартирі та ігнорування відповідачами приписів щодо усунення виявлених порушень, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до вимог статей 23, 1167 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами й доповненнями), суд вважає, що позивачу спричинені душевні страждання, та у даному випадку обґрунтованою, справедливою і співрозмірною грошовою компенсацією завданої позивачу моральної шкоди, є сума в розмірі 20 000 грн, яка підлягає стягненню солідарно із відповідачів на користь позивача, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
В порядку ст. 141 ЦПК України, а також з огляду на те, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак із відповідачів на користь позивача в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1695 грн 70 коп., тобто по 847 грн 85 коп. з кожної.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 141, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчити дії та стягнення моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 замінити самовільно підключені терморегулятори на приладах системи опалення в квартирі АДРЕСА_2 на повнопрохідні кулькові крани.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1695 (тисячу шістсот дев`яносто п`ять) гривень 70 коп., тобто по 847 (вісімсот сорок сім) гривень 85 коп. з кожного.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач 1 - ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_8 );
Відповідач 2 - ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_8 );
Третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 36, код ЄДРПОУ 39609111).
Повний текст рішення складено 10.12.2025.

Суддя          Л.Д. Будзан