Справа № 162/171/26
Провадження № 2/162/207/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д., 
з участю секретаря судового засідання Смаль Т.П.,
представника позивача Чабана Р.Л.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Д-Транс Плюс» про стягнення суми штрафу у порядку регресу,
встановив:
1.Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.
Цей позов надійшов до Любешівського районного суду Волинської області через систему «Електронний суд» 03 березня 2026 року.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.
Відповідачем будь-яких заяв по суті справи не подано.
Судові засідання у справі відкладалися, у тому числі за клопотанням представника відповідача. 
Розгляд справи завершено 27 квітня 2026 року. 
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) судове рішення проголошено 01 травня 2026 року.
2.Стислий виклад позиції позивача. 
Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача Приватного підприємства «Д-Транс Плюс» (далі - ПП «Д-Транс Плюс») 80283,45 гривні витрат на оплату адміністративного штрафу у порядку зворотної вимоги.
Крім цього, сторона позивача просить стягнути з відповідача 2675 гривень витрат на переклад документів, 1064,96 гривень витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, 25 тисяч гривень на професійну правничу допомогу.
Позов умотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем відповідно до трудового договору № 22 від 17 вересня 2025 року, працював у ПП «Д-Транс Плюс» водієм вантажного автомобіля. Відповідно до договору-заявки № 331 від 16 грудня 2025 року ПП «Д-Транс Плюс» здійснювало перевезення вантажу з Ньювегейна (Нідерланди) у Житомир (Україна). Перевезення здійснював водій ОСОБА_1 . Під час здійснення перевірки габаритно-вагових норм 22 грудня 2025 року у пункті пропуску через митний кордон України «Дорогуськ» (Республіка Польща) посадовими особами Люблінського митного та податкового управління виявлено порушення габаритно-вагових норм вантажного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до протоколу PL302060.1149.W.2025 ПП «Д-Транс Плюс» притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу у розмірі 6 тисяч польських злотих. За погодженням з дирекцією ПП «Д-Транс Плюс» ОСОБА_1 сплатив штраф у розмірі 6 тисяч польських злотих та 150 злотих банківської комісії, що у перерахунку на гривні на день платежу становить 80283,45 гривні. Вказані кошти у добровільному порядку відповідач не повернув. 
Представник позивача Чабан Р.Л. у судовому засіданні позов підтримав, звернув увагу, що порушення габаритно-вагових норм вантажного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 сталось не від недогляду водія. З протоколу PL302060.1149.W.2025 слідує, що загальна маса транспортного засобу з вантажем не перевищувала всиновлені норми. Було виявлено перевантаження однієї з осей автомобіля на 380 кілограмів. ОСОБА_1 не мав об`єктивної можливості це перевірити при завантаженні, адже автомобіль не був обладнаний відповідачем бортовими системами контролю чи іншими пристроями для вимірювання навантаження на кожну вісь. З метою не допустити порушення строків доставки товарів з дирекцією ПП «Д-Транс Плюс» в телефонному режимі ОСОБА_1 погодив, що самостійно сплатить штраф, продовжить доставку вантажу, а підприємство сплатить йому відповідну компенсацію. Зазначені кошти у добровільному порядку відповідач не повертає.
3.Стислий виклад позиції відповідача.
Відповідачем будь-яких заяв по суті справи не подано.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 
Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вантажний автомобіль «Man», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп «Koegel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належать ПП «Д-Транс Плюс» (а.с. 14, 15).
Згідно з наказом ПП «Д-Транс Плюс» № 4-к від 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів (а.с. 19). 
Відповідно до договору-заявки № 331 від 16 грудня 2025 року ПП «Д-Транс Плюс» здійснювало перевезення вантажу з Ньювегейна (Нідерданди) у Житомир (Україна). Перевезення виконував водій ОСОБА_1 . Сума фрахту становила 3850 євро. Час завантаження 19 грудня 2025 року, вивантаження - до 26 грудня 2025 року Відповідно до пунктів 2.6.1, 2.8 договору виконавець (перевізник) самостійно несе відповідальність за збитки, що виникають унаслідок порушення габаритно-вагових норм, а також за неналежний контроль перевантаження транспортного засобу по осях. Водій повинен бути присутній при завантаженні (а.с. 18).
Під час здійснення перевірки у пункті пропуску через митний кордон Республіки Польща «Дорогуськ» 22 грудня 2025 року посадовими особами Люблінського митного та податкового управління виявлено порушення габаритно-вагових норм вантажного транспортного засобу «Man», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп «Koegel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Встановлено, що загальна вага вантажу становить 35860 кілограмів при граничному значенні 40 тисяч кілограмів. При цьому допущено перевищення граничного навантаження на другу вісь на 360 кілограмів. ПП «Д-Транс Плюс» притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу у 6 тисяч польських злотих відповідно до протоколу начальника Люблінської митно-податкової служби в Білій Підляській (Республіка Польща) PL302060.1149.W.2025 (а.с. 7-11). 
Відповідно до квитанції Акціонерного товариства «Універсал Банк» № ТХ6Н-91Т9-2Т7М-СТМ2 від 23 грудня 2025 року, виписки про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 сплатив на рахунок податкової служби Республіки Польща з врахуванням банківської комісії (оплати) 80283,45 гривні штрафу у перерахунку на національну валюту України (а.с. 12, 16).
5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. 
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з частиною першою-четвертою статті 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.
Згідно із статтею 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку . Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Статтями 133, 134 КЗпП встановлено випадки та умови обмеженої та повної матеріальної відповідальності працівників перед роботодавцем. 
Відповідно до статті 138 КЗпП для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником визначається фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно із статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевищення вагових та габаритних параметрів.
Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В суді встановлено, що ОСОБА_1 як водій ПП «Д-Транс Плюс» не мав обов`язку по сплаті штрафу на території Республіки Польща за перевищення вагових та габаритних параметрів при перевезенні вантажів автомобілем відповідача. Доказів того, що порушення сталося з вини позивача суду не подано.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову. 
6. Питання розподілу судових витрат. 
На підтвердження судових витрат стороною позивача подано квитанцію про оплату судового збору у розмірі 1064,96 гривень (а.с. 5), 2657 гривень послуг перекладача (а.с. 37-39) та оплату витрат на правничу допомогу у сумі 15 тисяч гривень (а.с. 41, 42). 
Відповідно до статті 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позову, відсутності заперечень з цього приводу у відповідача, суд стягує з ПП «Д-Транс Плюс» у користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені судові витрати. При цьому суд звертає увагу, що позивач надав документи про витрати на правничу допомогу відповідно до статті 137 ЦПК на 15 тисяч гривень. 
7. Висновок суду щодо позовних вимог.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Д-Транс Плюс» про стягнення суми штрафу у порядку регресу - задовольнити повністю.
Стягнути з Приватного підприємства «Д-Транс Плюс» у користь ОСОБА_1 80283 (вісімдесят тисяч двісті вісімдесят три) гривні 45 копійок витрат, понесених на сплату адміністративного штрафу за перевищення вагових параметрів при перевезення вантажів Приватним підприємством «Д-Транс Плюс» відповідно до протоколу начальника Люблінської митно-податкової служби в Білій Підляській (Республіка Польща) PL302060.1149.W.2025 від 22 грудня 2025 року.
Стягнути з Приватного підприємства «Д-Транс Плюс» у користь ОСОБА_1 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) гривні 96 копійок судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору при поданні позовної заяви. 
Стягнути з Приватного підприємства «Д-Транс Плюс» у користь ОСОБА_1 2657 (дві тисячі шістсот п`ятдесят сім) гривень судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача.
Стягнути з Приватного підприємства «Д-Транс Плюс» у користь ОСОБА_1 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Ім`я позивача: ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_1 ; РНОКПП позивача: НОМЕР_3 .
Найменування відповідача: Приватне підприємство «Д-Транс Плюс»; місцезнаходження відповідача: 44253, село Залізниця Камінь-Каширського району Волинської області, вулиця Берегова, 11; ЄДРПОУ відповідача: 45070209.

Суддя В.Д. Глинянчук