ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
18.06.2026	Справа № 910/4668/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕТ Сервіс Енергозмін” 
до Державної податкової служби України в особі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 
про стягнення 192743,12 грн.

за участі представників:
від позивача: Каркузаєва Н.Ш.
від відповідача: Попова І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ПРЕТ Сервіс Енергозмін” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової служби України в особі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про стягнення грошових коштів як безпідставно набутого майна в розмірі 192 743,12 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2026 у задоволенні клопотання Державної податкової служби України в особі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що постачання позивачем електричної енергії за договором та її оплата відповідачем здійснені в повному обсязі. При цьому, збільшення обсягу споживання електричної енергії відповідачем не вчинялося. Натомість, позивач за умовами договору не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати, що не визначена цим договором.
У відповіді на відзив позивач указав, що посилання відповідача на те, що лише споживач має право коригувати обсяги споживання електричної енергії, не спростовує факту фактичного споживання відповідачем електричної енергії понад погоджені обсяги та не звільняє його від обов`язку оплати за фактично отриманий товар.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.12.2024 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 2024/614 (далі – договір), за умовами якого постачальник зобов`язався постачати електричну енергію для забезпечення потреб об`єктів електроспоживання споживача, а споживач - оплачувати вартість фактично спожитої електричної енергії у порядку та на умовах, визначених договором і додатками до нього.
Згідно з пунктом 3.1.1 договору постачання електричної енергії за договором здійснювалося у період з 01.01.2025 по 31.08.2025 (включно).
Постачальник не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати, що не визначена цим Договором (пункт 5.9 договору).
У пункті 5.11 договору вказано, що датою виконання зобов`язань Споживача є дата перерахування на рахунок постачальника грошових коштів.
Відповідно до пункту 13.1 договору строк його дії встановлений до 31.08.2025 року.
До вказаного договору сторонами укладені додаткові угоди №№ 1– 11, якими узгоджено загальний обсяг постачання електричної енергії у кількості 187 231,9617 кВт*год загальною вартістю 1 315 905,61 грн. 
Водночас, відповідач здійснив споживання електричної енергії поза встановлений у договорі обсяг постачання, а саме: у липні 2025 року 41 302,00 кВт*год на суму 205 217,46 грн. та в серпні 2025 року 13 312,00 кВт*год на суму 171 820,74 грн.
На підтвердження обсягів споживання відповідачем електричної енергії за липень та серпень 2025 року позивачем надано довідку АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» № 2603/1001 від 16.01.2026 (41 302,00 кВт*год у липні 2025 року) та інформацію АТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» № 007.2-66/7053 від 08.12.2025 (13 312,00 кВт*год у серпні 2025 року).
Відтак, позивачем виставлено відповідачу рахунок № 6120024614250719 від 11.08.2025 за липень 2025 року на суму 205 217,46 грн та рахунок № 6120024614250819 від 09.09.2025 за серпень 2025 року на суму 171 820,74 грн.
У свою чергу, відповідачем сплачено за спожиту електроенергію за липень-серпень 2025 року 184 295,08 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 959 від 12.09.2025, тобто залишок несплаченої заборгованості становить 192 743,12 грн. 
05.03.2026 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 557 від 04.03.2026 про повернення грошових коштів як безпідставно набутого майна (електричної енергії) в період липень-серпень 2025 року в сумі 192 743,13 грн. протягом одного місяця з моменту отримання листа.
У відповідь Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків листом № 1096/5/32-00-17-09 від 20.03.2026 повідомило, що після вичерпання погоджених договором обсягів постачальником здійснено надання електричної енергії поза межами договірних умов. Повернення грошових коштів як безпідставно набутого майна неможливе, оскільки зобов`язання за договором у частині погоджених обсягів електричної енергії та їх вартості виконані в повному обсязі.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.
За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії між його учасниками укладаються відповідні договори, в цьому випадку договір про постачання електричної енергії споживачу. 
Відповідно до п. 4.3 та п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Згідно з п.п. 1 п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів). 
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив споживання електричної енергії поза встановлений у договорі обсяг постачання, а саме: у липні 2025 року 41 302,00 кВт*год на суму 205 217,46 грн. та в серпні 2025 року 13 312,00 кВт*год на суму 171 820,74 грн., що підтверджується довідками АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» № 2603/1001 від 16.01.2026 та АТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» № 007.2-66/7053 від 08.12.2025 року.
Дані обставини щодо фактичного споживання відповідачем електричної енергії у липні-серпні 2025 року в зазначених обсягах останнім жодними доказами не спростовані.
При цьому, відповідачем здійснено часткову оплату за спожиту в липні-серпні 2025 року електричну енергію в розмірі 184 295,08 грн., у зв`язку з чим неоплаченою залишилася електрична енергія на суму 192743,12 грн.
Судом прийняті до уваги доводи відповідача про те, що останнім у повному обсязі сплачено визначену договором суму оплати за погоджений обсяг споживання електричної енергії, відтак позивач за умовами договору не має права вимагати від відповідача будь-якої іншої плати, що не визначена цим договором.
Разом із цим, у даному випадку відповідачем спожиту електричну енергію понад визначений у договорі обсяг, тобто фактично останнім набуто майно за відсутності правової підстави.
Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18.
Відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Таким чином, зважаючи на фактичне споживання відповідачем електричної енергії та її неоплату на суму 192743,12 грн., суд дійшов висновку про те, що дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача як така, що утримується без належної правової підстави в якості плати за отриману електричну енергію поза межами укладеного між сторонами договору.
Близько за змістом висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.05.2019 у справі №906/567/18.
Одночасно, суд наголошує, що у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕТ Сервіс Енергозмін” задовольнити повністю.
Стягнути з Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ідентифікаційний код 43005393) в особі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49031, м. Дніпро, пр-т Олександра Поля, 57; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43968079) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРЕТ Сервіс Енергозмін” (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Надрічна, 6; ідентифікаційний код 44907279) 192743 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот сорок три) грн. 12 коп. безпідставно збережених коштів, а також 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне судове рішення складено: 01.07.2026 року.

Суддя К.В. Полякова