ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/12984/23
адміністративне провадження № К/990/31876/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників у суді касаційної інстанції справу № 160/12984/23
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Шерекіна Анна Олександрівна,
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року (головуючий суддя Кучугурна Н.В.),
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2024 року (колегія суддів у складі головуючого судді Чабаненко С.В., суддів Юрко І.В., Білак С.В.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування
1. У червні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діяла адвокатка Шерекіна Анна Олександрівна, звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України (далі - відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:
1.1. визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 з 01.02.2023 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168);
1.2. зобов`язати В/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі 30000,00 грн на місяць, починаючи з 01.02.2023.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зауважив, що 10.03.2022 був призваний по мобілізації до лав Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України та починаючи з березня 2022 року відповідно до бойового розпорядження командира В/ч НОМЕР_1 постійно знаходився на охороні державних об`єктів транспортної інфраструктури з числа об`єктів, охорону яких здійснює В/ч НОМЕР_1 , спочатку в м. Подільськ, а потім з березня 2023 року у м. Одеса та Одеській області, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у зв`язку з чим у період з березня 2022 року по січень 2023 року отримував додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн щомісячно відповідно до Постанови № 168. 
2.1. У відповідь на рапорт позивача від 05.04.2023 з приводу припинення виплати означеної додаткової винагороди починаючи з лютого 2023 року командиром В/ч НОМЕР_1 листом від 26.04.2023 № 813 надано відповідь, за змістом якої позивачу роз`яснено, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 «Про внесення змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», змінився порядок виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та з 01.02.2023 визначається розділом ХХХІV указаного Порядку, роз`ясненого окремим дорученням Міністерства оборони України від 06.03.2023 № 5718/з та телеграмою Начальника головного штабу - першого заступника Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 24.03.2023 №518/7.2-3/55.
2.2. З урахуванням цих змін, позивачу повідомлено, що, оскільки він у складі В/ч НОМЕР_1 здійснює охорону та оборону об`єкту державного значення відповідно до бойового розпорядження Голови Державної спеціальної служби транспорту від 20.06.2022 № 74, який не входить до переліку об`єктів державного значення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1833-034 «Про затвердження переліку об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду» виплата додаткової грошової винагороди у розмірі 30000,00 грн не здійснювалася.
2.3. Не погоджуючись із позицією відповідача, позивач наголосив на тому, що основним завданням Державної спеціальної служби транспорту є охорона об`єктів національної транспортної системи України, до яких відноситься вся транспортна галузь України, водночас Постановою № 168 прямо передбачено на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту. Своєю чергою наказ Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44, яким змінено порядок нарахування означеної додаткової винагороди та визначено, що така винагорода нараховується та виплачується військовослужбовцям за виконання бойових розпоряджень (наказів) з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури, має нижчу юридичну силу ніж Постанова № 168.
2.4. У цьому взаємозв`язку позивач наполягав на тому, що за правилами статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, […] або іншому правовому акту, суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу, а враховуючи, що, на його переконання, з 25.01.2023 положення пункту 2 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам у редакції наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 не відповідає положенням Постанови № 168, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме пункт 1 Постанови № 168.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
3.  ОСОБА_1 з 10.03.2022 проходить військову службу у В/ч НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира В/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2022 № 5.
4. Позивач звернувся до командира В/ч НОМЕР_1 з рапортом від 05.04.2023, в якому, з-поміж іншого, просив надати йому інформацію про нарахування та виплату додаткової щомісячної грошової винагороди за період з березня 2022 року по березень 2023 року.
5. У відповідь В/ч НОМЕР_1 листом від 26.04.2023 № 815 повідомила позивача про те, що за період його служби включно по січень 2023 року військовою частиною здійснювались нарахування та виплата додаткової грошової винагороди у розмірі 30000 грн, відповідно до вимог Постанови № 168 та наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Порядок № 260). Водночас наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 внесено зміни до Порядку № 260, відповідно до пункту 2 розділу ХХХІV якого передбачено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 виплачується в розмірі 30000,00 грн військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями.
5.1. У вказаному листі В/ч НОМЕР_1 також повідомила, що до військової частини надійшло окреме доручення Міністерства оброни України від 06.03.2023 № 5718/з та телеграма Начальника головного штабу першого заступника Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 24.03.2023 №518/7.2/7-3/55, щодо роз`яснення порядку виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 30000,00 грн, в яких зазначено, що така виплата здійснюється відповідно до бойових наказів (розпоряджень) командирів, військовослужбовцям військових частин Державної спеціальної служби транспорту, які здійснюють охорону та оборону об`єктів державного значення в умовах надзвичайного стану і особливого періоду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1833-034 «Про затвердження переліку об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду». 
5.2. Позивачу роз`яснено, що оскільки він здійснює охорону та оборону об`єкту державного значення відповідно до бойового розпорядження Голови Державної спеціальної служби транспорту від 20.06.2022 № 74, який не входить до переліку об`єктів державного значення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1833-034 «Про затвердження переліку об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду», то виплати додаткової винагороди не здійснювались.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
6. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024, у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
6.1. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено, що об`єкт державного значення, охорону якого позивач здійснював у спірний період з 01.02.2023 по 31.05.2023, входить до переліку об`єктів критичної інфраструктури, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1229-рс-ОП «Про затвердження переліку об`єктів критичної інфраструктури (І категорії критичності), які потребують першочергового прикриття від повітряних ударів противника».
6.2. З цих підстав, суди обох інстанцій дійшли висновку, що відповідач правомірно з 01.02.2023 припинив виплату позивачу додаткової винагороди, передбачену Постановою № 168, на підставі положень Порядку № 260 у редакції наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
7. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Шерекіна А.О., звернувся до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
7.1. Ця касаційна скарга подана з підстав неправильного застосування судами попередніх інстанцій на підставі пунктів 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
7.2. На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зауважував, що в оскаржуваних судових рішеннях суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22. У цьому зв`язку касатор підкреслив, що спірні правовідносини у цій справі виникли до окремого доручення Міністерства оброни України від 06.03.2023 № 5718/з та телеграми Начальника головного штабу першого заступника Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 24.03.2023 № 518/7.2/7-3/55, які до того ж не є нормативно-правовими актами, а тому їх застосування вважає безпідставним і протиправним. 
7.3. Скаржник наголошував на тому, що ані Постановою № 168, ані Порядком №260 не передбачено такої умови виплати додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за охорону об`єкту, як обов`язковість віднесення об`єкту державного значення, який охороняється військовослужбовцем ДССТ, до Переліку об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1833-034.
7.4. З цих підстав скаржник доводив, що окреме доручення від 06.03.2023 № 5718/з та телеграма Начальника головного штабу першого заступника Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 24.03.2023 № 518/7.2/7-3/55, фактично призводять до дискримінації військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту, оскільки передбачають встановлення для них спеціальних, додаткових критеріїв для виплати додаткової грошової винагороди для яких жодних критеріїв не передбачається.
7.5. На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України касатор посилався на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме пункту 1 Постанови № 168 в контексті правовідносин, що виникають між військовослужбовцями Державної спеціальної служби транспорту з приводу (не)виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої вказаною постановою, з 01.02.2023 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 «Про внесення змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
8. 15.08.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 160/12984/23 між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Єресько Л.О., судді: Губська О.А., Соколов В.М.
9. Ухвалою Суду від 04.09.2024 касаційну скаргу залишено без руху, а ухвалою Суду від 01.10.2024 - відкрито касаційне провадження.
10. Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ (касаційна скарга від 15.08.2024 у справі № 160/12984/23) доставлена в Електронний кабінет В/ч НОМЕР_1 15.08.2024 о 14:59, а ухвала про відкриття касаційного провадження від 01.10.2024 - 01.10.2024 о 20:04, що підтверджується довідками про доставку електронних листів. Правом подати відзив на касаційну скаргу в порядку статті 338 КАС України В/ч НОМЕР_1 не скористалася, що відповідно до вказаної статті не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку
11. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 06.05.2025 № 405/0/78-25 (у зв`язку у зв`язку із обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Губської О.А., яка входить до складу постійної колегії суддів, що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг), замість судді Губської О.А. визначено суддю Загороднюка А.Г.
12. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 18.03.2026 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статей 340 та 345 КАС України.
Висновки Верховного Суду, оцінка висновків судів попередніх інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
13. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
14. Водночас суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
15. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної скарги за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
16. Спір у цій справі виник у зв`язку з невиплатою військовослужбовцю Державної спеціальної служби транспорту з 01.02.2023 додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у розмірі 30000,00 грн.
17. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» від 05.02.2004 № 1449-ІV Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим військовим формуванням, що входить до системи Міністерства оборони України, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту, будівництва нових та/або відновлення пошкоджених об`єктів єдиної транспортної системи України в інтересах оборони держави, об`єктів і споруд загальновійськового та спеціального призначення, а також об`єктів нерухомості та інфраструктури у сфері управління Міністерства оборони України.
18. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
19. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.
20. Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
21. Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
22. Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
23. На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.
24. Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
25. У Постанові № 168 Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, підстави та розмір додаткової винагороди, однак не визначив порядку та умов реалізації цитованих приписів указаної постанови щодо виплати означеної додаткової винагороди.
26. З огляду на те, що конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови № 168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, Кабінет Міністрів України постановою від 07.07.2022 № 793, доповнено Постанову № 168 пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, , передбачених цією постановою, визначаються «керівниками відповідних міністерств та державних органів».
27. Згодом пункт 1 Постанови № 168 був змінений згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793, від 20.01.2023 № 43 та інш.
28. Зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 (яка, набирає чинності з дня її опублікування [19.07.2022] та застосовується з 24.02.2022) у пункті 1 [Постанови № 168]: « 1) в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць».
29. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836 (яка, набирає чинності з дня її опублікування [11.08.2023] та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 01.06.2023), серед іншого, пункт 1 Постанови № 168 викладено у новій редакції, згідно з якою: « 1. Установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць […]».
30. Тобто з набранням чинності Постанови № 836 військовослужбовці Державної спеціальної служби транспорту не входять до переліку осіб, яким пунктом 1 Постанови № 168 передбачено на період воєнного стану додаткову винагороду в розмірі до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць.
31. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43, яка набрала чинності з 21.01.2023, пункт 2-1 Постанови № 168 викладено в такій редакції: « 2-1. Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000,00 грн».
32. 31.01.2023 набрав чинності наказ Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233, зареєстровано в Міністерстві юстиції 30.01.2023 за № 177/39233, яким доповнено Порядок № 260 новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану». Пунктом 3 цього наказу встановлено, що він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023.
33. Отже, спірні правовідносини з 01.02.2023 регулювалися розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260, яким запроваджено новий підхід до виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та впроваджено більшу диверсифікацію розміру додаткової грошової винагороди та порядку її виплати залежно від характеру і місця виконання бойових завдань чи заходів.
34. Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 виплачується в таких розмірах: 
«… 30000,00 грн - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями».
35. Згідно з пунктом 3 розділу XXXIV Порядку № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
36. Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: (І) бойовий наказ (бойове розпорядження); (ІІ) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); (ІІІ) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
37. Відповідно до пункту 8 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: (І) командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; (ІІ) керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
38. Отже, з 01.02.2023 виплата додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн відповідно до Постанови № 168 передбачена лише для військовослужбовців, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), зміст яких конкретизовано у пункті 2 розділу XXXIV Порядку № 260.
39. Повертаючись до обставин цієї справи, Суд зауважує, що суди попередніх інстанцій не відповіли на головне питання, з якого власне й виник спір, що спонукав позивача звернутися з цим позовом до суду. Йдеться про те, які саме завдання і де виконував військовослужбовець ОСОБА_1 у період з 01.02.2023 по момент звернення з цим позовом до суду та чим це підтверджується.
40. В обсязі встановлених у цій справі обставин суди установили лише те, що ОСОБА_2 проходить військову службу у В/ч НОМЕР_2 , у якому розмірі та у які періоди він отримував додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 та яку відповідь надав відповідач на адвокатський запит представника позивача.
41. Суди не встановлювали які конкретно завдання, на яких об`єктах та на підставі яких наказів (розпоряджень) виконував ОСОБА_1 протягом заявленого періоду та, відповідно, не оцінювали чи підпадають такі завдання під бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розумінні пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260.
42. Відсутність аналізу цих обставин та відповідних доказів суперечить принципам адміністративного судочинства, зокрема обов`язку суду встановити дійсні обставини справи.
43. Матеріали справи не містять ані, роз`яснень Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11.04.2023 № 423/1932 щодо окремих питань виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, на які послалися суди в оскаржуваних рішеннях, ані окремого доручення Міністерства оброни України від 06.03.2023 № 5718/з та телеграми Начальника головного штабу першого заступника Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 24.03.2023 № 518/7.2/7-3/55, на які посилався В/ч НОМЕР_1 у відповіді від 26.04.2023 № 815 на рапорт ОСОБА_1 .
44. Оскільки основні аспекти спірних правовідносин залишилися нез`ясованими судами попередніх інстанцій, то це свідчить про неповноту дослідження обставин справи та необґрунтованість висновків щодо відсутності у позивача права на отримання додаткової винагороди у спірному періоді та передчасність висновків судів попередніх інстанцій по суті спору.
45. Держава не може відмовити особі у виплатах, якщо існують чинні законодавчі норми, які передбачають такі виплати, а особа відповідає умовам, що висуваються цими нормами для проведення таких виплат. Для цього суди мають перевірити чи існують норми, які передбачають виплату, а також чи відповідає особа умовам для проведення таких виплат.
46. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).
47. Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.
48. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.
49. Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
50. Недотримання судом принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час збирання та дослідження зібраних у справі доказів унеможливлює встановлення фактичних обставин для правильного її вирішення.
51. За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
52. В силу приписів частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
53. На підставі вищевикладеного Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій не вжили усіх визначених законом заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті спору.
54. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність їхніх висновків в цілому по суті спору.
55. Згідно із частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
56. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
57. Ураховуючи приписи статті 353 КАС України, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
58. Суду першої інстанції під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене в мотивувальній частині цієї постанови, установити наведені в ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
59. З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Шерекіна Анна Олександрівна, задовольнити частково.
2. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2024 року скасувати, а справу № 160/12984/23 направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов