ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
30.06.2026	Справа № 910/3853/26	
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іда - Кєв"
про стягнення 172901,26 грн.
Суддя Усатенко І.В.
Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іда - Кєв" про стягнення 172901,26 грн, з яких заборгованість - 86096,05 грн., штраф - 82680,00 грн., 3% річних - 1499,94 грн., інфляційні втрати - 2625,27 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем рішень загальних зборів членів ОСББ, які є обов`язковим для нього, як співвласника майна у багатоквартирному будинку.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін), встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.
25.06.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких наведено детальний розрахунок сум, які позивач просить стягнути та докази, в підтвердження сум відшкодування співвласниками за електричну енергію.
Для всебічного та повного розгляду справи, суд вбачає за можливе поновити строк на подання доказів та долучити додаткові пояснення, з долученими до них доказами до матеріалів справи.
Ухвалу про відкриття провадження у справі від 13.04.2026 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № R067147790020 за адресою, що зазначена в позовній заяві та відповідає відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: (01004, місто Київ, вулиця Крутий Узвіз, будинок 6/2, літера А). 
Втім, вказане поштове відправлення повернулось до суду не врученим, причиною повернення зазначено "за закінченням встановленого терміну зберігання". 
Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Слід зазначити, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат відмовився", "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто на адресу вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. При цьому, сам лише факт не отримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.10.2024 у справі № 914/3445/23, від 05.03.2025 у справі № 904/4076/23).
Крім того, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), від 07.09.2022 № 910/10569/21, від 19.12.2022 № 910/1730/22, від 01.03.2023 № 910/18543/21, від 30.03.2023 № 910/2654/22, від 06.06.2023 № 922/3604/21, від 09.11.2023 у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21).
Суд зазначає, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та його повернення до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо його належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про розгляд справи у розмінні ГПК України.
Враховуючи викладене вище, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
При цьому, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 13.04.2026 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Станом на момент ухвалення даного рішення від відповідача письмового відзиву на позовну заяву до суду не надходило, як і не надходило будь-яких заяв чи клопотань по справі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:
Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.09.2019 року було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23" у будинку за адресою: м. Київ, проспект Петра Григоренка, 23.
Рішенням загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23", оформленим протоколом загальних зборів від 08.02.2022 року, співвласники, зокрема, вирішили по 11 питанню порядку денного:
Затвердити кошторис Об`єднання витрат на обслуговування (утримання) будинку, його прибудинкової території в запропонованій редакції, яка діятиме до затвердження нової редакції кошторису Загальними зборами співвласників. Затвердити наступний порядок та розміри щомісячних обов`язкових внесків: 1) внесок на відшкодування витрат згідно кошторису у розмірі 11,19 грн за кв. м належної площі співвласнику; 2) внесок на відшкодування витрат на охорону в розмірі 315,00 грн за 1 квартиру та/або нежитлове приміщення співвласника; 4) внесок на відновлення трубопровідної та пожежної системи будинку в розмірі 6,60 грн за кв. м належної площі співвласника, який підлягає сплаті для власників нежитлових приміщень та квартир, в яких проводиться господарська діяльність; 5) внесок на відновлення трубопровідної та пожежної системи будинку в розмірі 30% від внеску на відшкодування витрат згідно кошторису, який підлягає сплаті для власників нежитлових приміщень та квартир, які мають окремий вихід та вхід з/до будинку; 6) внесок на відшкодування витрат з обслуговування ліфтів у розмірі 100 грн за одного працівника в квартирі або нежитловому приміщенні, що розташовані на 4 поверсі будинку або вище. Такий внесок підлягає сплаті для власників нежитлових приміщень та квартир, в яких проводиться господарська діяльність. Дозволити правлінню, виходячи з фактичних потреб, здійснювати перенесення асигнувань між статтями витрат у межах загальної суми частини надходжень кошторису. Затвердити сплату щомісячних обов`язкових внесків до "20" числа кожного наступного місяця на розрахунковий рахунок Об`єднання за реквізитами вказаними в квитанціях та оголошеними правлінням в місцях загального користування або за допомогою інтернет зв`язку. Затвердити штраф у розмірі 2,00 грн за кв. м належної площі співвласника у випадку сплати затверджених внесків після кінця місяця, в якому передбачена оплата внесків (тобто у випадку прострочення, після 30-31 чисел місяця) або несплату затверджених щомісячних обов`язкових внесків та платежів (за кожен місяць такої не сплати). Сплата штрафу не звільняє співвласника від сплати затверджених щомісячних обов`язкових внесків.
В протоколі від 08.02.2022 зазначено, що загальні збори розпочато 16.01.2022, а також було проведено письмове опитування протягом 15 днів. Загальна кількість співвласників (власників квартир та нежитлових приміщень) - 171 особа. Загальна площа всіх квартир і нежитлових приміщень 24523,6 кв м.. Загальна кількість осіб, які прийняли участь в загальних зборах, в тому числі шляхом письмового опитування - 146 осіб, на загальну площу квартир або нежитлових приміщень, що їм належать, в розмірі 19542,3 кв м. Дві третини загальної кількості голосів співвласників на загальних зборах - 114 голосів або 16349,1 кв м. Половина загальної кількості голосів всіх співвласників - 86 голосів або 12261,8 кв. м.
Отже, Загальні збори, які приймали рішення, оформлене протоколом від 08.02.2022 є правомочними.

Рішенням загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23", оформленим протоколом загальних зборів від 22.04.2025 року, співвласники, зокрема, вирішили по питанню 6, порядку денного:
Затвердити кошторис Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23" на 2025 рік, у редакції, яка запропонована правлінням ОСББ. Затвердити пропорційне до загальної площі квартир та нежитлових приміщень співвласників відшкодування фактичних видатків на загально будинкове електрозабезпечення багатоквартирного будинку, як додаткову плату за утримання (обслуговування) та експлуатацію багатоквартирного будинку, згідно показів засобів обліку та/або акту, що надається постачальником послуг.
Згідно поданого кошторису ОСББ на 2025 рік: внесок житлових та нежитлових приміщень - 12,67 грн за 1 кв. м; внесок на відшкодування витрат на охорону - 360,00 грн за 1 приміщення; внесок на відновлення трубопровідної та пожежної системи будинку в розмірі 6,60 грн за кв. м належної площі співвласника, який підлягає сплаті для власників нежитлових приміщень та квартир, в яких проводиться господарська діяльність; внесок на відновлення трубопровідної та пожежної системи будинку (нежитлові приміщення з окремим входом) в розмірі 30% від внеску. 
Загальні збори відбулись 09.03.2025 за участі 34 співвласників. Співвласники у кількості 93 особи брали участь у зборах шляхом письмового опитування. Загальні збори були проведені за участі 127 співвласників, що загалом складає 63,18 % від загальної кількості всіх співвласників.
Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 468506243 від 17.03.2026 року) Товариство з обмеженою відповідальністю "Іда - Кєв" з 14.03.2019 є власником нежилого приміщення (групи приміщень № 170) за адресою: Київ, проспект Петра Григоренка, 23. Загальна площа приміщень складає 780 кв м.
А отже, згідно рішення загальних зборів співвласників від 08.02.2022 відповідач зобов`язаний був сплачувати щомісяця: 
внесок на відшкодування витрат - 8728,20 грн (11,19 грн*780 кв. м); 
внесок на відшкодування витрат на охорону в розмірі 315,00 грн;
внесок на відновлення трубопроводу та пожежної системи в розмірі 30% від затвердженого ОСББ тарифу - 2618,46 грн (11,19*30%*780 кв.м).
Отже відповідач, як співвласник нерухомого майна зобов`язаний був щомісячно сплачувати позивачу грошові кошти у розмірі 11661,66 грн в період з лютого 2025 по квітень 2025.

Згідно рішення позивача від 22.04.2025 відповідач зобов`язаний був сплачувати щомісяця: 
внесок на відшкодування витрат - 9882,60 грн (12,67 грн*780 кв. м); 
внесок на відшкодування витрат на охорону в розмірі 360,00 грн;
внесок на відновлення трубопроводу та пожежної системи в розмірі 30% від затвердженого ОСББ тарифу - 2618,46 грн (11,19*30%*780 кв.м);
відшкодування фактичних видатків на загально будинкове електрозабезпечення будинку здійснюється на підставі показників лічильника.
В підтвердження розміру витрат на електрозабезпечення позивач долучив до матеріалів справи розпорядження голови правління ОСББ: № 2 від 28.02.2026 тариф за лютий 2026 - 0,58 грн на 1 кв м; № 1 від 31.01.2026 тариф за січень 2026 - 0,28 грн на 1 кв м; № 8 від 31.12.2025 тариф за грудень 2025 - 0,21 грн на 1 кв м; № 7 від 30.11.2025 тариф за листопад 2025 - 0,26 грн на 1 кв м; № 6 від 31.10.2025 тариф за жовтень 2025 - 0,20 грн на 1 кв м; № 5 від 30.09.2025 тариф за вересень 2025 - 0,14 грн на 1 кв м; № 4 від 31.08.2025 тариф за серпень 2025 - 0,16 грн на 1 кв м; № 3 від 31.07.2025 тариф за липень 2025 - 0,15 грн на 1 кв м; № 2 від 30.06.2025 тариф за червень 2025 - 0,22 грн на 1 кв м; № 1 від 31.05.2025 тариф за травень 2025 - 0,21 грн на 1 кв м.
Означені розпорядження були прийняті на підстав виставлених ТОВ "Київські енергетичні послуги" рахунків та підписаних між ОСББ та постачальником послуг актів приймання-передавання товарної продукції (долучені до матеріалів справи).
Отже відповідач, як співвласник нерухомого майна зобов`язаний був щомісячно сплачувати позивачу в період з травня 2025 по лютий 2026 грошові кошти у розмірі 13207,38 грн + сума відшкодування витрат по електроенергії.
Позивачем до матеріалів справи долучено розрахунок суми боргу, в якому окрім іншого зазначено суми та дати часткових оплат, здійснених відповідачем. В свою. Чергу відповідач не надав суду доказів в підтвердження сплати коштів у більшому розмірі, ніж зазначено позивачем у його розрахунку.
Оскільки, відповідачем не оплачено суму обов`язкових згідно рішень загальних зборів внесків, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Частиною першою статті 385 Цивільного кодексу України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" № 417-VIII, предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.
За приписами статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.
Згідно статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; 3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; 8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; 9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
За змістом ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.
У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ч. 6 ст. 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (ст. 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Згідно ст. 17 вказаного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.
Частка співвласника в загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (ч. 1 ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Згідно п. п. 1, 2, розділу І, п. 2.1 розділу ІІ Статуту ОСББ "Григоренка 23", об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23" створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 23, що розташований за місцезнаходженням: м. Київ, проспект Григоренка Петра, 23, відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Об`єднання діє відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", чинного законодавства України та Статуту. Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного находження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом.
Як уже було зазначено вище рішеннями загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23", оформленим протоколом загальних зборів від 08.02.2022 року та від 22.04.2025 року, співвласники, серед іншого, визначили розміри внесків, які підлягають оплаті співвласниками багатоквартирного будинку , розташованого за адресою: м. Київ, проспект Петра Григоренка, 23
Згідно ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Згідно п. 3 розділу ІІІ Статуту ОСББ до виключної компетенції загальних зборів належать: визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Відповідно до п. 11 розділу ІІІ Статуту ОСББ рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
Пунктом 2 розділу IV Статуту ОСББ сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного фонду, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до чинного законодавства та Статуту. 
Пунктом 2 розділу V, розділом VI Статуту ОСББ передбачено, що співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті в межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі. Співвласники є відповідальними за порушення статуту об`єднання та рішення статутних органів.
Згідно ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири [квартир] та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 468506243 від 17.03.2026 року) Товариство з обмеженою відповідальністю "Іда - Кєв" з 14.03.2019 є власником нежилого приміщення (групи приміщень № 170) за адресою: Київ, проспект Петра Григоренка, 23. Загальна площа приміщень складає 780 кв м.
Частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власність зобов`язує.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 Цивільного кодексу України).
Відповідач не заперечив обставин, що він є власником означеного нерухомого майна. Як і не надав доказів того, що визначені рішеннями загальних зборів внески були ним сплачені у повному обсязі. Про наслідки не подання відзиву відповідач був попереджений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.
Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З аналізу наведених положень Цивільного кодексу України та законів України в їх системному взаємозв`язку суд вбачає, що кожний власник квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку, зокрема, приміщень загального користування та прибудинкової території.
Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, ст. 322 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
Системний аналіз приписів статей 10, 13, 15, 16, 17, 20, 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" дозволяє зробити висновок про те, що зазначений закон передбачає комплекс взаємопов`язаних прав та обов`язків власників квартир та об`єднання співвласників, які в кінцевому мають забезпечити належне функціонування та утримання співвласниками житлового будинку їхньої спільної часткової власності. Зокрема, праву об`єднання в особі його загальних зборів, на встановлення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів (ст. 10, 16 Закону) кореспондує обов`язок співвласника виконувати рішення статутних органів об`єднання, своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, частка яких визначається пропорційно до загальної площі квартири (ст.15, 20 Закону).
Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна в багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.
Суд перевірив та погоджується з розрахунком позивача щодо нарахування внесків на відшкодування витрат згідно кошторису, внесків на відшкодування витрат на охорону, відшкодування витрат по електроенергії, внесків по відновленню трубопроводів.
Однак, при здійснені нарахування суми заборгованості позивач включив у суму боргу добровільний внесок у сумі 1000,00 грн щомісячно. Суд вважає означені дії позивача безпідставними, оскільки, сплата зазначеного внеску не передбачена поданими до матеріалів справи рішеннями загальних зборів, крім того добровільність внеску обумовлює те, що він не може бути стягнутий у примусовому порядку, з огляду на те, що він є добровільним.
За таких умов, суд вважає обґрунтованою до стягненню суму основного боргу у розмірі 80096,05 грн, за вирахуванням не сплачених добровільних внесків.

Щодо стягнення з відповідача 1499,94 грн - 3 % річних та 2625,27 грн - інфляційних витрат, нарахованих за загальний період з 20.03.2025 по 23.03.2026, з урахуванням дат виникнення зобов`язань з оплати по кожному платежу.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено наявність прострочення грошового зобов`язання з боку відповідача, що зумовлює виникнення у позивача права нараховувати 3% річних та втрати від інфляції на підставі ст. 625 ЦК України.
При здійсненні розрахунку позивач безпідставно визначав початок періоду нарахування з 20 числа місяця, наступного за місяцем споживання, оскільки, внески мали бути сплачені включено по 20 число, а отже прострочення відповідача наставало з 21 числа місяця. Крім того, позивач безпідставно нараховував 3% та інфляцію та суму добровільного внеску. Проте, не зважаючи на означені не точності, згідно розрахунку суду, сума 3% річних та втрат від інфляції є більшою, ніж заявлено позивачем. Оскільки, згідно приписів ст 237 ГПК України, суд обмежений у праві виходити за межі позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню 3% річних та втрати від інфляції у визначеному позивачем розмірі - 1499,94 грн та 2625,27 грн відповідно.
Позивач також просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 82680,00 грн.
Рішенням загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23", оформленим протоколом загальних зборів від 08.02.2022 року, співвласники, зокрема, вирішили по 11 питанню порядку денного: затвердити штраф у розмірі 2,00 грн за кв. м належної площі співвласника у випадку сплати затверджених внесків після кінця місяця, в якому передбачена оплата внесків (тобто у випадку прострочення, після 30-31 чисел місяця) або несплату затверджених щомісячних обов`язкових внесків та платежів (за кожен місяць такої не сплати). Сплата штрафу не звільняє співвласника від сплати затверджених щомісячних обов`язкових внесків.
Згідно статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; 3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; 8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; 9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Згідно Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Статуту ОСББ, рішення загальних зборів співвласників є обов`язковими до виконання всіма співвласниками багатоквартирного будинку.
Рішення загальних зборів було визначено нарахування та сплату штрафу за несвоєчасну сплату обов`язкових внесків.
Згідно ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Суд перевірив розрахунок штрафу, здійснений позивачем та вважає його не обґрунтованим, оскільки, згідно рішення загальних зборів, штраф нараховується за прострочення, що існувало повний місяць. А тому позивач безпідставно нараховував штраф за не повні місяці прострочення. Згідно перерахунку суду з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 57720,00 грн.
Отже суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині, визначеній судом.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Також, судом зазначається, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). 
Згідно з ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.
Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іда-Кєв" (01004, місто Київ, вулиця Крутий Узвіз, будинок 6/2, літера А, ідентифікаційний код 34808101) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Григоренка 23" (02068, місто Київ, проспект Григоренка, будинок 23, ідентифікаційний код 43236175) суму основного боргу у розмірі 80096 (вісімдесят тисяч дев`яносто шість) грн 05 коп., 3 % річних у розмірі 1499 (одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять) грн 94 коп., втрати від інфляції у розмірі 2625 (дві тисячі шістсот двадцять п`ять) грн 27 коп., штраф у розмірі 57720 (п`ятдесят сім тисяч сімсот двадцять) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2185 (дві тисячі сто вісімдесят п`ять) грн 67 коп.
3. В частині позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 24960,00 грн - відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко