Справа № 177/301/26
провадження 2/216/2631/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
18 травня 2026 року місто Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Скиби М.М.,
за участю секретаря судового засідання Сирко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник Акціонерного товариства «Таскомбанк» через підсистему «Електронний суд» звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позову зазначено, що 21.06.2016 року між АТ «ТАСКОМБАНК» (надалі Позивач/Банк) та ОСОБА_1 (надалі також Відповідач/Позичальник/Боржник) було підписано Заяву-договір №207/2582016-CK про надання кредиту.
Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою по рахунку. Отже, Позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Однак, Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах, як наслідок, утворилась заборгованість за кредитним договором №207/2582016-CK від 21.06.2016 року, становить 40250,97 грн., зокрема: -
- прострочена заборгованість по основному боргу, -23584,29 грн.; 
- прострочена заборгованість по процентах,- 16666,68 грн.; 
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області справу було направлено за підсудністю на розгляд Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, де просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач, будучи повідомленим у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди сторони позивача, судом вирішено про проведення розгляду справи у заочному порядку.
Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.
21.06.2016 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір на відкриття поточного рахунку з використанням електронних плтіжних засобів та офоромленя платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту ) Кредитна картка "Велиика п`ятірка" №207/2582016-CK від 21.06.2016 року.
Відповідно до виписки кредитні кошти ОСОБА_1 було надано у вигляді кредитного ліміту по рахунку НОМЕР_1  відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» (код банку 339500, ЄДРПОУ 09806443).
Відповідно виписки по особовим рахункам кредитного договору 207/2582016-CK та розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 207/2582016-CK від 21.06.2016 р. укладеному з позичальником ОСОБА_1 вбачається, що станом 30.09. 2025 року відповідач має заборгованість за кредитним договором №207/2582016-CK від 21.06.2016 року, а саме заборгованість по основному боргу -23584,29 грн.
Разом з тим з розрахунку заборгованості позивача вбачається, що останній нарахував відповідачу заборгованість за кредитним договором №207/2582016-CK від 21.06.2016, яка складає 40250,97 грн., зокрема: -
- заборгованість по основному боргу, -23584,29 грн.; 
заборгованість по процентах,- 16666,68 грн.
При оцінці доказів, зокрема заяви-договору №207/2582016-CK від 21.06.2016, суд звертає свою увагу на те, що останній не містить відомостей про розмір процентної ставки за користування лімітом кредитної лінії під час дії пільгового періоду так і процентної ставки за користування лімітом кредитної лінії після закінчення дії пільгового періоду. 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В силу положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України, в редакції дійсній станом на час укладення спірного договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Таскомбанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За приписами ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.   Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У підписаній відповідачем заяві-договорі № 207/2582016-CK на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту) від 21.06.2016 року відсутні відомості про бажання та згоду ОСОБА_1 щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Визначенння у вказані заяві-договору розміру відповідних процентів за користування кредитною лінію шляхом посилання "відповідно до діючих у банку тарифів, обраного пакету послуг та згідно договору про кмплексне банківське ослуговування фізичних осіб" не може ввжаатися узгодженим сторонами розміром відповідних відсотків за користування кредитними коштами. 
Ткож суд звертає увагу, що до позовної заяви не додано відповідні тарифи банку за період спірних правовідносин.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом (аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палата Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц (провадження №14-131цс19).
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги відсутність належних та допустимих доказів узгодження сторонами у письмовому вигляді розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16666,68 грн.
Щодо заборгованості по тілу кредиту, суд враховує наступне.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість по тілу кредиту у розмірі 23584,29 грн..
Виписка по особовим рахункам кредитного договору № 207/2582016-CK за період з 21.06.2016 по 30.09.2025 року свідчить про те, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами та частково сплачуввала заборгованість за цим договором.
Суд зауважує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є саме первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», якою передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписка по особовим рахункам є належним доказом щодо перерахування банком коштів на рахунок позичальника, що відповідно, свідчить про виконання банком взятих на себе обов`язків по наданню кредитних коштів.
Відповідачем не надано суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23584,29 грн. та не доведено відсутність цієї заборгованості.
Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту.
Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо сплати заборгованості за тілом кредиту, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23584,29 грн..
Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З огляду на наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судови збір у розмірі 1570,91 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 81, 133, 212-218, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, згідно ст.ст.525,526,530,551,610,611,1054 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №207/2582016-CK від 21.06.2016, у розмірі 23584,29грн. (двадцять три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири гривні 29 коп.).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на  користь акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1570,91 (одна тисяча п`ятсот сімдесят гривень 91 коп.) 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому законом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Дніпровського апеляційного суду.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: акціонерне товаристве «Таскомбанк», ЄДРПОУ 09806443, юридична адреса: 01032, Україна, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя           М.М.СКИБА