Справа № 638/14488/25
Провадження № 2/638/2321/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,
за участю секретаря: Кирилішиної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:

29.08.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» в особі представника - Лебідь К.В. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №508121-КС-002 про надання кредиту від 23.10.2024 року, що становить 68 003,20 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 31 733,34 грн., суми прострочених платежів по процентах - 21 768,74 грн., суми заборгованості по штрафам - 14 501,12 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.10.2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір №508121-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач 23.10.2024 року направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №508121-КС-002 про надання кредиту. 23.10.2024 року відповідач прийняв пропозицію щодо укладення кредитного договору. Позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_1 , котрий був введений відповідачем. Таким чином між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 38 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську карту відповідача № НОМЕР_2 . Зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у відповідача станом на 22.06.2025 року утворилась заборгованість за договором №508121-КС-002 про надання кредиту в розмірі 68 003,20 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 31 733,34 грн., суми прострочених платежів по процентах - 21 768,74 грн., суми заборгованості по штрафам - 14 501,12 грн., суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 15.08.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 08.09.2025 року здійснено перехід від розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження та продовжено розгляд справи зі стадії підготовчого засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 06.04.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» не з`явився, в прохальній частині позиву представник просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, від останньої надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки не має можливості бути присутньою в судовому засідання у зв`язку із складними сімейними обставинами.
Суд зауважує, що від відповідача надійшла вже не перша заява про відкладення слухання справи, що свідчить про зловживання своїми правами.
Суд зазначає наступне.
У відповідності до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, а зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач обізнана та своєчасно повідомлена про дату та час судових засідань, відзиву на позовну заяву надано не було.
Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання, участь у засіданні є правом, а не обов`язком сторони, відповідач достеменно поінформована про наявність вказаного судового провадження, порушеного за пред`явленим до неї позовом, суд дійшов висновку про можливість провести судове засідання за відсутності відповідача, також суд враховує, що будь-яких доказів поважності причин пропуску судових засідань стороною відповідача жодного разу надано не було, а також не було надано відзиву на позовну заяву. 
Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 23.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір №508121-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно в електронній формі у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Положеннями п. 2.1. Договору встановлено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 38 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів.
У Договорі визначено строк кредиту - 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом - 0,7% в день, фіксована; комісія за надання кредиту - 7 600,00 грн; загальний розмір наданого кредиту - 38 000,00 грн.; строк дії договору до 09.04.2025 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 77 716,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2 431,94%; дата видачі кредиту - 23.10.2024 року; дата повернення кредиту - 09.04.2025 року.
Мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом.
Пунктом 4.1 Договору визначено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі, вказаній в п. 2.1 Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або двома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений в розділі 12 Договору.
Вказаний договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6054.
Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.
Зі змісту Договору вбачається, що між сторонами узгоджений графік повернення кредиту.
До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору №508121-КС-002 про надання кредиту від 23.10.2024 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №508121-КС-002 про надання кредиту від 23.10.2024 року, візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта, анкета клієнта, Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика».
Умови кредитування, серед іншого, відображені й в паспорті споживчого кредиту, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5822.
З долученого до матеріалів справи повідомлення вбачається, що 23.10.2024 року о 14 год. 34 хв. перераховано на картку № НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 38 000,00 грн., номер транзакції 42968-32489-14233, призначення: перерахування коштів ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_4 згідно кредитного договору №508121-КС-002 від 23.10.2024 року.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 03.07.2025 року у відповідача утворилась заборгованість за договором №508121-КС-002 від 23.10.2024 року про надання кредиту в розмірі 68 003,20 грн., з яких заборгованість за кредитом - 31 733,34 грн.; заборгованість за відсотками - 21 768,74 грн., заборгованість по штрафам - 14 501,12 грн., заборгованість за комісією - 0,00 грн.
Зі змісту інформації наданої на виконання ухвали суду від 15.08.2025 року про витребування доказів вбачається, що банківська картка № НОМЕР_2 була емітована Акціонерним товариством «Універсалбанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 та із виписки про рух коштів по картці встановлено, що 23.10.2024 року о 14 год. 34 хв. на вказану картку зараховано грошові кошти у розмірі 38 000,00 грн.
Даних про повернення позики матеріали справи не містять.
Таким чином, позивачем доведений факт надання кредитних коштів у розмірі 38 000,00 грн., а тому заборгованість за тілом кредиту у розмірі 31 733,34 грн. підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).
За правилами частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом статті 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Приписами статті 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до умов договору, денна процентна ставка становить 0,62%.
Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми, тим самим порушив встановлений графік обов`язкових платежів.
ТОВ "Бізнес Позика", заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом та штрафами, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
З врахуванням викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем по кредитному договору №508121-КС-002 від 23.10.2024 року, повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає положенням статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Це відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 23.05.2018 р. по справі № 910/1238/17.
Таким чином, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості позивача, суд вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 21 768,74 грн.
Щодо вимог про стягнення суми заборгованості по штрафам, суд зазначає наступне.
Так, позивачем заявлено вимогу про сплату заборгованості по штрафам у розмірі 14 501,12 грн.
За приписами частини 1 статті 549, частини 1, 2 статті 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і до сьогодні.
Згідно з п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З наведеного вище випливає, що відповідач звільнена від сплати неустойки (пені, штрафу) за договором №508121-КС-002 від 23.10.2024 року у період дії воєнного стану, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у сумі 14 501,12 грн. не підлягають задоволенню.
Будь-яких доказів того, що відповідач не отримував кредитних коштів, чи доказів повідомлення ним банку чи правоохоронним органам про використання сторонніми особами випущеної на його ім`я та з використанням його персональних даних картки суду не надано.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти не повернуті, то вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт існування у відповідача перед позивачем заборгованості за простроченими платежами по тілу кредиту, простроченими платежами по процентах, яка ним добровільно не сплачується.
Станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості.
Перевіривши наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписку по рахунку, суд дійшов висновку про те, що отримання відповідачем у кредит грошових коштів підтверджено належними доказами по справі і у відповідача, в силу правовідносин, що склалися, виникло зобов`язання повернути надані кредитні кошти у розмірі 31 733,34 грн. - за тілом кредиту та 21 768,74 грн. - за відсотками.
Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40грн, позовні вимоги задоволено частково, а відтак з урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати за подачу позову в сумі 1 913,70 грн. 
Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 81, 141, 265, 274-279 ЦПК України, статтями 509, 525, 526, 549, 550, 611, 612, 625, 626, 629, 1049, 1054 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», код ЄДРПОУ 41084239, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, оф. 411, заборгованість за договором №508121-КС-002 про надання кредиту від 23.10.2024 року в розмірі 53 502 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот дві) грн. 08 коп.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», код ЄДРПОУ 41084239, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, оф. 411, судовий збір у розмірі 1 913 (одна тисяча дев`ятсот тринадцять) грн. 70 коп.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На підставі частини 1 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 11.06.2026 року.

Головуючий суддя: