ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року	справа № 380/9895/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Гулкевич І.З., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства “Концерн Хлібпром” до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,- 
встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства “Концерн Хлібпром” до Львівської митниці, в якій просить суд :
-визнати протиправним та скасувати рішення №UA209000/2024/100603/2 про коригування митної вартості товарів від 06.12.2024;
-визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації № UA209230/2024/003964 від 06.12.2024;
-зобов`язати Львівську митницю здійснити митне оформлення товару зелена кава в зернах не смажена з кофеїном для харчової промисловості: Green coffee beans Alta Mogiana Region Arabica NY 2/3, screen 17/18, ICO Marks – 002/4035/1682, врожай 2022-23 р., 100% Арабіка, згідно з даних митної декларації №24UA209230114688U4 від 06.12.2024.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Не зважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості, надав на вимогу митного органу додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості (за резервним методом). Стверджує, що при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів на ідентичні товари митний орган визначав різну митну вартість товару. З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.
Ухвалою від 23 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями було встановлено ряд невідповідностей. У зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та достовірно не підтверджують складові митної вартості, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 МК України. Декларантом не було надано документів, що містилися у вимозі митного органу. Відтак, заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано відповідачем за першим методом. У рішенні про коригування митної вартості зазначено причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, джерело наявної у митного органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості. Як висновок, митну вартість товару скориговано та визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до статті 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. На підставі викладеного відповідач вважає, що посадові особи відомства діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Приватне акціонерне товариство “Концерн Хлібпром” (місцезнаходження: вул.Хлібна, 2, м. Львів, 79035; код ЄДРПОУ: 05511001) зареєстроване як юридична особа 27.05.2003 року. Основним видом економічної діяльності вказаного підприємства є виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання (10.71).
15.03.2022 між ПрАТ “Концерн Хлібпром” (Україна), як покупцем, та Ally Coffee Trading SA (Швейцарія), як продавцем, було укладено контракт купівлі-продажу №F15/03 (далі - контракт), за умовами якого продавець продає, а покупець купує зелену каву в зернах (далі - товар). Детальний опис товару визначається цим контрактом та специфікаціями до нього.
Поставка товару здійснюється на умовах FCA Hamburg (відповідно до Правил INCOTERMS в редакції 2010 року). Якщо в специфікації до цього контракту сторони погодять інші умови поставки, тоді партія товару, що погоджена такою специфікацією поставляється на умовах, зафіксованих в Специфікації (п.3.1).
Строк поставки - не пізніше ніж протягом місяця з дати підписання відповідної специфікації. А у випадку, якщо у специфікації зазначено інший строк - тоді в строк, зазначений в такій специфікації (п.3.2).
Ціна на кожне окреме найменування (вид) товару, що підлягає поставці встановлюється доларах США і вказується в специфікаціях до контракту (п.4.1).
Розрахунки за цим контрактом проводяться в безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця (п.5.2).
Оплата товару здійснюється покупцем в наступному порядку: попередня оплата перед відвантаженням зі складу. Якщо в специфікації передбачено інший порядок розрахунків - розрахунки здійснюються на умовах, що передбачені такою специфікацією (п.5.3).
25.03.2024 сторони контракту уклали специфікацію №20 до нього, в якій погодили, що продавець зобов`язується поставити покупцю товар: зерна кави не смажені Alta Mogiana Region Arabica NY 17/18 врожаю 2022-2023 років, 100% Арабіка, країна походження Бразилія, Код УКТЗЕД 0901110090, в кількості 19128,00 кг за ціною 5,23 доларів США/кг на загальну суму 100039,44 доларів США. Поставка Товару здійснюється на умовах FCA-Hаmburg (відповідно до Правил INCOTERMS в редакції 2020 року) для подальшої поставки в Україну.
Згідно рахунку-фактури (інвойсу) №0046817 від 05.12.2024 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 100039,44 доларів США.
06.12.2024 декларант позивача, з метою митного оформлення вказаного товару, подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA209230114688U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (зелена кава в зернах не смажена з кофеїном для харчової промисловості: Green coffee beans Alta Mogiana Region Arabica NY №2/3, screen 17/18, ICO Marks: 002/4035/1682, врожай 2022-23, 100% Арабіка, 325 джгутових мішків, в кількості 19128,00 кг за ціною 5,23 доларів США/кг на загальну суму 100039,44 доларів США).
Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UA209230114688U4, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації: контракт купівлі-продажу №F15/03 від 15.03.2022; додаток №1 до Контракту від 25.07.2022; додаток №3 до Контракту від 03.01.2023; додаток №4 до Контракту від 26.04.2023; додаток №5 до контракту 29.12.2023; специфікація №20 до контракту від 25.03.2024; комерційна пропозиція від 25.03.2024; цінова пропозиція від 25.03.2024; пояснення до Специфікації № 20 від 25.03.2024 до Контракту купівлі-продажу № F15/03 від 15.03.2022; інвойс від 19.11.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті №24 від 19.07.24; довідка про вартість транспортних витрат від 03.12.2024; заявка №20 від 29.11.2024 до договору №ZKV007444 від 15.03.2023 на здійснення міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автотранспортом; рахунок на оплату №3240002746-20 від 04.12.2024; CMR від 03.12.2024; договір №ZKV006268 про надання послуг з декларування та митного оформлення товарів. від 05.08.2019; лист від виробника від 25.03.2024; сертифікат якості від 15.11.2024; сертифікат про походження A 38129827 від 25.11.2024; фітосанітарний сертифікат (Phytosanitary certificate) EU/DE/HH_HH/5301504/2024 09454 27.11.2024.
06.12.2024 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100603/2, в графі 33 якого було вказано: “Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень ст.ст.52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.
Під час митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах:
- проведеним аналізом митних оформлень товарів, що надходили на адресу ПрАТ “Концерн Хлібпром” від Ally Coffee Trading SA встановлено зниження ринкової ціни у порівнянні, а саме фактурна вартість товару у МД 24UA209230102658U1 від 01.11.2024 становила 5,33 дол. США за кг, а у поданій МД 24UA209230110600U0 5,23 дол. США за кг. Однак, відсутні документально підтверджені обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до зміни такої ціни.
- у контракті №F15/03 (в рішенні одрук номеру) від 15.03.2022 п.1.2 зазначено, що найменування, асортимент, кількість, якісні характеристики та ціна товару вказується в Специфікаціях. Якщо сторони домовляться про ціну певного виду товару, яка буде діяти протягом певного періоду, така ціна фіксується у Додатку до цього контракту. В такому випадку ціна такого товару що передбачається у відповідній Специфікації має відповідати ціні, узгодженій у такому Додатку. Додаток відсутній;
- відповідно до п.3.4 передбачено перелік документів: експортна декларація, яка до митного оформлення не надана. Оригінали підписаних вищезазначених документів покупець надсилає покупцю поштою або кур`єром з таким розрахунком, щоб покупець їх отримав не пізніше ніж за 4 дні до прибуття партії товару в пункт призначення. Відсутні оригінали документів;
- наданий комерційний рахунок №10046817 від 19.11.2024 не містить відомостей про уповноважених осіб експортера. Що суперечить вимогам ст.9 ЗУ “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” №996-XIV від 16.07.1999, в якому передбачається що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі “особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції”. Що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа;
- платіжна інструкція не може бути взята до уваги, оскільки такий документ являється платіжною інструкцією, що не є документом, який засвідчує факт переведення коштів. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
За загальними правилами покупець зобов`язаний сплатити продавцю повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України). Разом з цим договором купівлі – продажу може бути передбачена розстрочка платежу (ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України) та продаж товару в кредит (ч.1 ст. 694 Цивільного кодексу України). Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України). Одним із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (пункт 4 частини другої статті 53 МКУ). Платіжні операції з переказу іноземної валюти в Україні здійснюються з дотриманням норм Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2. При цьому, платіжних документів, які б підтверджували факт оплати товару за даною поставкою надано не було, а відтак відсутня можливість.
-згідно з п.2.1 Договору про здійснення міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автотранспортом №ZKV007444 від 15.03.2023 Виконавець надає Замовнику транспортні послуги за заздалегідь узгодженими заявками, які є частиною цього Договору. Заявка має містити умови і особливості конкретного перевезення. А відповідно до п 4.2 Ставки на перевезення обумовлюються і узгоджуються в кожному випадку окремо і обумовлюються в заявці, або фіксуються як додаток до Договору на певний період часу. Письмове узгодження і затвердження ставок і умов перевезення є обов`язковим і невід`ємною частиною заявки. Така заявка не надана до митного оформлення. Лист по біржі не містить числових та якісних показників (сорт, назва кави) та цінову інформацію.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Проведено консультації з декларантом згідно ст.57 МК України.
Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: метод 2а (ст.59 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; метод 2б (ст.60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; метод 2в (ст.62 МК України) та метод 2г (ст.63 МК України) з причин відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. 
Застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України). МК України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: митна декларація №24UA209230102658U1 від 01.11.2024, де митна вартість ідентичного товару становила 5,4125 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось. Обсяги партії співмірні, умови поставки ідентичні.
Відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/003964. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 06.12.2024 № UA209000/2024/100603/2.
Вважаючи протиправними рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100603/2 від 06.12.2024 та похідну від нього картку відмови № UA209230/2024/003964, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі – Митний кодекс) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 Митного кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою та другою статті 52 Митного кодексу визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин першої – третьої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно зі статтею 57 Митного кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Окрім цього, суд зазначає, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17). 
Судом при розгляді справи також взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Даючи оцінку наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. 
Як вказано у спірному рішенні № UA209000/2024/100603/2 від 06.12.2024 відповідач за результатами опрацювання документів дійшов висновку про відсутність у них всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар на підставі таких тверджень: 
“1. проведеним аналізом митних оформлень товарів, що надходили на адресу ПрАТ “Концерн Хлібпром” від Ally Coffee Trading SA встановлено зниження ринкової ціни у порівнянні, а саме фактурна вартість товару у МД 24UA209230102658U1 від 01.11.2024 становила 5,33 дол. США за кг, а у поданій МД 24UA209230110600U0 5,23 дол. США за кг. Однак, відсутні документально підтверджені обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до зміни такої ціни.
Суд звертає увагу, що сам по собі факт відмінності рівня фактурної вартості товару у різних митних деклараціях не може свідчити про заниження митної вартості або недостовірність заявлених відомостей. Зниження ціни товару з 5,33 дол. США/кг у МД № 24UA209230102658U1 від 01.11.2024 до 5,23 дол. США/кг у МД № 24UA209230110600U0 може бути зумовлене змінами кон`юнктури світового ринку кави, комерційною політикою продавця, обсягом партії товару, умовами поставки, сезонними коливаннями цін, наданням знижок, умов оплати чи іншими об`єктивними економічними факторами.
При цьому митним органом не наведено доказів того, що заявлена декларантом митна вартість не відповідає ціні, фактично сплаченій або такій, що підлягає сплаті за товар, а також не встановлено розбіжностей у поданих документах, ознак їх підробки чи відсутності відомостей, необхідних для підтвердження складових митної вартості відповідно до положень Митного кодексу України.
2. у контракті №F15/03 (в рішенні одрук номеру) від 15.03.2022 п.1.2 зазначено, що найменування, асортимент, кількість, якісні характеристики та ціна товару вказується в Специфікаціях. Якщо сторони домовляться про ціну певного виду товару, яка буде діяти протягом певного періоду, така ціна фіксується у Додатку до цього контракту. В такому випадку ціна такого товару що передбачається у відповідній Специфікації має відповідати ціні, узгодженій у такому Додатку. Додаток відсутній.
Як встановлено судом з матеріалів справи, оскільки пунктом 1.2 контракту передбачено, що Додаток оформлюється виключно у випадку, якщо сторони окремо домовляються про фіксовану ціну певного виду товару, яка діятиме протягом визначеного періоду.
Водночас умовами контракту не встановлено обов`язковості укладення такого Додатку для кожної поставки товару. Основними документами, що визначають найменування, асортимент, кількість, якісні характеристики та ціну товару, відповідно до п. 1.2 контракту, є саме Специфікації.
Оскільки поставка товару здійснювалася на підставі відповідної Специфікації, яка містить погоджену сторонами ціну товару, а доказів існування між сторонами окремої домовленості щодо фіксованої ціни на певний період митним органом не наведено, відсутність Додатку не свідчить про неповноту чи недостовірність документів, поданих для підтвердження митної вартості товару.
3. відповідно до п.3.4 передбачено перелік документів: експортна декларація, яка до митного оформлення не надана. Оригінали підписаних вищезазначених документів покупець надсилає покупцю поштою або кур`єром з таким розрахунком, щоб покупець їх отримав не пізніше ніж за 4 дні до прибуття партії товару в пункт призначення. Відсутні оригінали документів.
Суд звертає увагу, що відповідне твердження є безпідставним, оскільки положення п. 3.4 контракту регулюють порядок документообігу між сторонами зовнішньоекономічного договору та не встановлюють виключного способу підтвердження митної вартості товару для цілей митного контролю.
Відповідно до положень Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товару, є, зокрема, контракт, інвойс, транспортні та платіжні документи, а експортна декларація країни відправлення не належить до обов`язкових документів у кожному випадку здійснення митного оформлення. Її неподання саме по собі не свідчить про недостовірність заявленої митної вартості за наявності інших документів, що містять усі необхідні відомості щодо ціни товару.
Щодо відсутності оригіналів документів, то чинне митне законодавство не містить вимоги щодо обов`язкового подання саме оригіналів документів для підтвердження митної вартості у випадку електронного декларування. Документи, подані декларантом в електронній формі або у вигляді копій, мають однакову доказову силу за відсутності доведених ознак їх підробки чи недостовірності.
Відтак сама лише відсутність експортної декларації та оригіналів документів без встановлення конкретних розбіжностей або ознак недостовірності не може бути достатньою підставою для невизнання заявленої митної вартості товару.
4. наданий комерційний рахунок №10046817 від 19.11.2024 не містить відомостей про уповноважених осіб експортера. Що суперечить вимогам ст.9 ЗУ “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” №996-XIV від 16.07.1999, в якому передбачається що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі “особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції”, що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа.
Вказані посилання митного органу судом не беруться до уваги, оскільки інвойс (комерційний рахунок), складений нерезидентом у межах зовнішньоекономічної операції, не є первинним бухгалтерським документом у розумінні законодавства України для іноземного суб`єкта господарювання та не підпадає під обов`язкові вимоги до оформлення первинних документів, визначені ЗУ “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
Разом з тим, поданий Відповідачу рахунок (Commercial invoice) містить відтиски штамів та факсимільне відтворення підпису представника Постачальника, а вся інформація яка міститься в такому рахунку повністю відповідає умовам узгодженим у Специфікації №20 та платіжним документам.
5. платіжна інструкція не може бути взята до уваги, оскільки такий документ являється платіжною інструкцією, що не є документом, який засвідчує факт переведення коштів. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. За загальними правилами покупець зобов`язаний сплатити продавцю повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України). Разом з цим договором купівлі – продажу може бути передбачена розстрочка платежу (ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України) та продаж товару в кредит (ч.1 ст. 694 Цивільного кодексу України). Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України). Одним із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (пункт 4 частини другої статті 53 МКУ). Платіжні операції з переказу іноземної валюти в Україні здійснюються з дотриманням норм Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2. При цьому, платіжних документів, які б підтверджували факт оплати товару за даною поставкою надано не було, а відтак відсутня можливість.
6. згідно з п.2.1 Договору про здійснення міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автотранспортом №ZKV007444 від 15.03.2023 Виконавець надає Замовнику транспортні послуги за заздалегідь узгодженими заявками, які є частиною цього Договору. Заявка має містити умови і особливості конкретного перевезення. А відповідно до п 4.2 Ставки на перевезення обумовлюються і узгоджуються в кожному випадку окремо і обумовлюються в заявці, або фіксуються як додаток до Договору на певний період часу. Письмове узгодження і затвердження ставок і умов перевезення є обов`язковим і невід`ємною частиною заявки. Така заявка не надана до митного оформлення. Лист по біржі не містить числових та якісних показників (сорт, назва кави) та цінову інформацію.
Позивачем до митного оформлення були надані належні та взаємопов`язані документи, а саме: Договір № ZKV007444 від 15.03.2023, укладений між ПрАТ “Концерн Хлібпром” та ТОВ “Овертранс”, Заявка № 20 від 29.11.2024, Довідка про вартість транспортних витрат від 03.12.2024 та Рахунок на оплату № 3240002746-20 від 04.12.2024. У сукупності зазначені документи містять усі істотні відомості щодо умов перевезення, маршруту, вартості послуг та їх зв`язку з конкретною партією товару, що дає можливість ідентифікувати витрати, які включаються або не включаються до митної вартості.
Сам по собі формальний підхід митного органу до оцінки окремих документів без аналізу їх у сукупності суперечить принципу всебічного та об`єктивного розгляду обставин, що впливають на визначення митної вартості. Жодних розбіжностей між поданими документами, які б впливали на числові значення транспортних витрат або унеможливлювали їх перевірку, митним органом не встановлено та не наведено.
Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, Митний кодекс України не встановлює виключного переліку доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на транспортування. За відсутності спеціальної вимоги щодо форми доказу, такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими належними та допустимими доказами, що дозволяють встановити їх розмір та зв`язок із оцінюваним товаром.
Таким чином, довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату, заявка та договір у їх сукупності є належними доказами, що підтверджують витрати на перевезення товару, а їх неврахування митним органом без наведення мотивованих причин суперечить вимогам обґрунтованості та законності рішення.
Для підтвердження митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари декларантом позивача до митного оформлення було подано увесь пакет документів, які в розумінні частини 2 статті 53 Митного кодексу підтверджують складові митної вартості товару.
Встановлені судом фактичні обставини в сукупності із наявними у справі належними та допустимими доказами свідчать про необґрунтованість висновку митного органу про розбіжності у поданих до митного оформлення документах та про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, що дає підстави стверджувати про необґрунтованість коригування митної вартості товару. 
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100603/2 від 06.12.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/003964 від 06.12.2024.
Водночас у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити митне оформлення товару, згідно даних митної декларації від 06.12.2024 №24UA209230114688U4, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки зазначені дії відносяться до дискреційних повноважень відповідача та не належать до компетенції адміністративного суду, а скасування оскаржуваних рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є достатнім способом захисту порушеного права позивача.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності і мотиви суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цілому, тому позов підлягає до задоволення частково.
Відповідно до статті 139 КАС України також підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 9084,00 грн.
Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -
ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100603/2 від 06.12.2024.
Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/003964 від 06.04.2024.
У задоволенні позовної вимоги зобов`язання Львівської митниці здійснити митне оформлення товару, згідно даних митної декларації від 06.12.2024 №24UA209230114688U4– відмовити.
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства “Концерн Хлібпром” за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судовий збір у розмірі 9084,00 грн. 
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна