РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026 с-ще Тиврів 145/2089/20
2/145/20/2026
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іванця В. Д. ,
за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,
представника позивача Лісниченка С.В.,
представника відповідача Країла С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Тиврівської селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування вартості оплати навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області,

ВСТАНОВИВ:
До Тиврівського районного суду Вінницької області 24.12.2020 надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Тиврівської селищної ради (далі - "КНП "ЦПМСД" Тиврівської селищної ради) до ОСОБА_1 про відшкодування вартості оплати навчання, треті особи: Тиврівська районна рада, Тиврівська районна державна адміністрація.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 22.08.2012 між КЗ "Тиврівський РЦПМСД", правонаступником якого є КНП "Тиврівський РЦПМСД", та ОСОБА_1 укладено договір № 1, відповідно до умов якого замовник направляє на навчання у Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова громадянина за фахом лікувальна справа, здійснює оплату за навчання та забезпечує робочим місцем після закінчення ВНМУ ім. М.І. Пирогова, а громадянин навчається у ВНМУ ім. М.І. Пирогова за направленням замовника і після закінчення наймається на роботу за фахом лікувальна справа.
22.08.2012 між ВНМУ ім. М.І. Пирогова (виконавець), Тиврівською районною радою (замовник) та Тиврівським ЦПМСД (платник) було укладено договір про надання освітньої послуги № 1037л, згідно з умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання (освітню послугу) ОСОБА_1 за денною формою, освітньо-кваліфікаційним рівнем - спеціаліст, за спеціальністю - лікувальна справа. Пунктом 4.1. договору встановлено обов`язок платника своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу у розмірах та у строки, що встановлені договором згідно чинного законодавства, п.5.2 - загальна вартість освітньої послуги становить 92256 грн.
Зобов`язання платника "КНП "ЦПМСД" Тиврівської селищної ради виконав.
31.08.2018 між ВНМУ ім. М.І. Пирогова (виконавцем), Тиврівською районною радою (замовником), КНП "Тиврівський РЦПМСД" було укладено договір № 140/38 про навчання в інтернатурі (очний цикл) згідно з яким виконавець, керуючись Законом України "Про вищу освіту", бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання ОСОБА_1 в інтернатурі за спеціальністю "Лікувальна справа", за навчальним планом і програмою, затвердженими для цієї спеціальності МОЗ України, на строк 10 місяців, а замовник зобов`язується оплатити навчання в інтернатурі через платника у сумі і в строки передбачені розділом 5 цього Договору. Загальна вартість освітньої послуги становить 29700,00 грн, за перший рік навчання - 17820,00 грн, за другий рік навчання - 11880,00 грн. Центр оплатив навчання очного циклу в інтернатурі у сумі 17820,00 грн.
19.12.2019 між ВНМУ ім. М.І. Пирогова (виконавцем) Тиврівською районною радою (замовником), КНП "Тиврівський РЦПМСД" було укладено додаткову угоду № 3 до договору № 140/38 про навчання в інтернатурі (очний цикл) про заміну сторони договору відповідно до якої Тиврівська районна державна адміністрація приймає на себе усі права та зобов`язання та відповідальність замовника згідно з договором (оплату навчання очного циклу в інтернатурі).
Після закінчення навчання, а саме 28.07.2020 ОСОБА_1 письмово проінформувала КНП «Тиврівський РЦПМСД» про те, що з власної ініціативи, за сімейними обставинами, відмовляється вступати у трудові відносини з центром, та зобов`язується відшкодувати усі витрати понесені центром на її навчання.
30.07.2020 ОСОБА_1 направлено лист № 985 з повідомленням, що відповідно до пункту 2.2.3 Договору № 1 від 22.08.2012, у разі розірвання договору з власної ініціативи інтерном, замовник, тобто КНП "Тиврівський РЦПМСД" має право визначати у скільки платежів буде здійснено відшкодування витрат на навчання, та вказано, що витрати здійсненні на навчання можуть бути відшкодовані одним платежем.
Просить стягнути з ОСОБА_1 відшкодування витрат у сумі 121956,00 грн за навчання у ВНМУ ім. М.І. Пирогова та стягнути з відповідача судові витрати.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 дану справу передано на розгляд судді Ратушняку І.О.
Ухвалою суду від 19.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
07.04.2021 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому остання зазначає, що вказаний позов подано з порушенням норм матеріального права, викладені в ньому факти не відповідають дійсності, а тому у його задоволенні має бути відмовлено повністю, виходячи з наступного.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона нібито з власної ініціативи 28.07.2020 розірвала договір про навчання від 22.08.2012 за №1, з чим вона не погоджується з огляду на норми ч. 1 ст. 631 ЦК України, за змістом якої розірвано може бути лише чинний договір. 28.07.2020 вона не могла розірвати договір про навчання від 22.08.2012 №1, оскільки згідно з п. 3.5 дія договору закінчилась ще 01.07.2018. Повідомлення на ім`я головного лікаря КНП "Тиврівський РЦПМСД" від 28.07.2020 про відмову від вступу з підприємством в трудові відносини, яке позивач вважає підставою для нібито розірвання договору про навчання від 22.08.2012 №1 вона написала під психологічним тиском самого головного лікаря. В інших договорах, які додані до позову, вона не була стороною, їх не підписувала та жодних зобов`язань за ними на себе не брала.
Положенням ст. 56 Закону України "Про вищу освіту", яке діяло на момент укладання договору про навчання від 22.08.2012 №1 було передбачено, що випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи. Випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди.
Всупереч вказаним вимогам позивач не працевлаштував її на умовах, визначених договором про навчання від 22.08.2012 №1.
Оскільки її не було працевлаштовано позивачем, вона скористалась своїм конституційним правом на вільний вибір праці, в тому числі і місця роботи.
Просить у задоволенні позову КНП "Тиврівський РЦПМСД" до неї про відшкодування вартості оплати навчання відмовити у повному обсязі. Стягнути з КНП "Тиврівський РЦПМСД" на її користь судові витрати.
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 п. 2 ч. 2, ч. 3 -5 ст. 93 ЦПК України, відповідач поставила позивачу питання.
Правом подати відповідь на відзив на позовну заяву позивач не скористався.
18.09.2023 позивачем подано до суду відповідь на питання відповідача, щодо наявності вакантної посади лікаря ЗПСМ Велико-Вулизької АЗПСМ станом на 2019-2021 роки, відповіді на інші питання відповідача суду не надано.
Ухвалою суду від 16.11.2023 клопотання представника позивача задоволено, змінено назву позивача з КНП "Тиврівський РЦПМСД" на КНП "Центр ПМСД" Тиврівської селищної ради, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тиврівську селищну раду Вінницького району Вінницької області.
Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 16 від 30.04.2025 суддю Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.
Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" з дня ухвалення Дисциплінарною палатою рішення про застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади суддя автоматично відстороняється від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати.
Зазначена обставина призвела до неможливості розгляду суддею Ратушняком І.О. даної справи.
19.06.2025 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду від 19.06.2025 № 134/25 "Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", на виконання рішення зборів суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 №2, відповідно до пунктів 2.3.12, 2.3.43, 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, та пункту 5.15.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Тиврівському районному суді Вінницької області, у зв`язку з тимчасовим відстороненням головуючого судді Ратушняка І.О. від здійснення правосуддя, дану судову справу передано на розгляд судді Іванцю В.Д.
Ухвалою суду від 25.06.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та продовжено її розгляд по суті.
Протокольною ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.07.2025 задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також долучено до матеріалів справи копію довідки КНП «ЦПМСД» Мурафської сільської ради.
Представник відповідача 04.08.2025 надав до суду додаткові пояснення в яких зазначив, що оскільки позивач не наділений у цій справі правом вимоги до відповідача, тому відсутній предмет спору, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
17.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, яке мало бути оголошено 22.09.2025.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.09.2025 поновлено судовий розгляд цивільної справи.
Протокольною ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.04.2026 клопотання представника позивача задоволено, долучено до матеріалів справи належним чином завірену копію договору № 140 про навчання в інтернатурі (очний цикл) від 31.08.2018.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.04.2026 клопотання представника відповідача задоволено, витребувано в Вінницькому НМУ ім. М.І. Пирогова належним чином завірену копію договору № 140/38 про навчання в інтернатурі (очний цикл) від 19.09.2019. Витребувані докази надійшли до суду 06.05.2026.
У судовому засіданні представник позивача Лісниченко С.В. позовні вимоги підтримав просить їх задоволити.
Представник відповідача Країло С.В. позовні вимоги не визнає, з підстав зазначених у відзиві та додаткових поясненнях, заперечує щодо їх задоволення. Крім того, повідомив, що КНП «ЦПМСД» є неналежним позивачем, оскільки кошти, які сплачувалися за навчання відповідачки належали Тиврівській районній раді, правонаступником якої є Вінницька районна рада.
Представник Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час судового засідання повідомлений у порядку, встановленому законом. Причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду у його відсутності не надходило.
Свідок ОСОБА_3 дав покази, що з 2011 року працює головним лікарем "КНП "ЦПМСД" Тиврівської селищної ради. Після впровадження програми кадрового забезпечення медичної галузі району в 2012 році на навчання до Вінницького медичного університету ними направлено двох студентів: відповідачку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які після закінчення вказаного навчального закладу були зобов`язані відпрацювати в "КНП "ЦПМСД" Тиврівської селищної ради 5 років. Відповідач на той час працювала в відділенні терапії в Тиврівській ЦРЛ, та її рекомендував направити на навчання головний лікар указаної лікарні. Він після підписання відповідної угоди між ним та ОСОБА_1 , супроводжував останню під час навчання. Гроші на навчання виділяла Тиврівська районна рада, яка перераховувала їх "КНП "ЦПМСД" Тиврівської селищної ради, а його вже центр безпосередньо сплачував за навчання відповідача Вінницькому медичному університету. Після закінчення навчання та інтернатури відповідач та інший випускник у трудові відносини з "КНП "ЦПМСД" Тиврівської селищної ради не вступили, при цьому ОСОБА_5 відшкодував центру кошти за навчання, а ОСОБА_1 відшкодовувати кошти відмовилася, що і стало причиною звернення до суду. Водночас, після закінчення інтернатури ОСОБА_1 він особисто пропонував їй посаду сімейного лікаря Велико-Вулизької АЗПСМ, яка була вакантною. Також зазначив, що відповідач приїжджала зі своєю матір`ю, в присутності якої він пропонував посаду та роз`яснював, що в разі відмови від трудових відносин необхідно відшкодувати вартість навчання. При цьому ОСОБА_1 відмовилася від запропонованої посади та написала заяву про зобов`язання відшкодувати центру кошти за навчання. Указана заява писалася в бухгалтерії за його відсутності, хто саме був при цьому з працівників центру він не пам`ятає. У подальшому в 2022 році вакантну посаду сімейного лікаря Велико-Вулизької АЗПСМ передано в Шпиківську амбулаторію, де її скорочено. Отже, умови договору "КНП "ЦПМСД" Тиврівської селищної ради виконало, а відповідач - ні.
Свідок ОСОБА_4 , дала покази, що відповідачка ОСОБА_1 є її донькою, яка дійсно з 2012 року навчалася у Вінницькому медичному університеті та інтернатурі. В липні 2020 року донька закінчила навчання після чого вона разом з нею поїхали до головного лікаря "КНП "ЦПМСД" Тиврівської селищної ради Приймака В.М. Головний лікар сказав, що місць не має, є старі лікарі в с. Василівка, запропонував посаду сімейного лікаря в с. Велика-Вулига. При цьому зазначив, що в с. Велика-Вулига мало жителів і донька не зможе набрати 900 пацієнтів, а за невиконання плану її зможуть звільнити. Далі ОСОБА_3 сказав, що якщо вона не хоче там працювати, то необхідно написати заяву, що вона зобов`язується відшкодувати кошти за навчання. Присутнім під час цієї розмови був ОСОБА_6 , але він був у суміжному кабінеті, тому міг не чути змісту діалогу. ОСОБА_1 головний лікар змусив написати таку заяву. Зазначену заяву донька писала в бухгалтерії в присутності бухгалтера чи іншого працівника, ОСОБА_3 один раз заходив до бухгалтерії, де давав вказівку про написання відповідного документу. На запитання суду чи пропонувалася відповідачу посада після закінчення навчання свідок відповіла, що пропонувалася посада сімейного лікаря Велико-Вулизької АЗПСМ, а на запитання в чому полягав тиск щодо написання заяви про відшкодування коштів, свідок вказав, що головний лікар накричав на ОСОБА_1 . Письмову відповідь про відсутність вакансій вони не отримували. До цього випадку вона з донькою ще декілька разів приїжджали до "КНП "ЦПМСД" Тиврівської селищної ради, але не заставали ОСОБА_3 . Після чого ОСОБА_1 працювала на фізичну особу підприємця в с. Рахни-Лісові, а в подальшому - в с. Пеньківка на державній посаді.
Заслухавши представників сторін, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм повну, всебічну і об`єктивну оцінку, суд дійшов таких висновків.
Так, судом установлено, що 22.08.2012 між КЗ "Тиврівський ЦПМСД" (замовник) та ОСОБА_1 (громадянин) був укладений договір про навчання № 1 (т.1 а.с.4-5).
Відповідно до умов якого замовник направляє на навчання у Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова громадянина за фахом лікувальна справа, здійснює оплату за навчання та забезпечує робочим місцем після закінчення ВНМУ ім. Пирогова, а громадянин навчається у ВНМУ ім. Пирогова за направленням замовника і після закінчення наймається на роботу за фахом лікувальна справа (п.1.1). Замовник зобов`язується (п.2.1): оплатити весь термін навчання у ВНМУ ім. Пирогова громадянина за фахом лікувальна справа з 01.09.2012 по 01.07.2018, в тому числі проходження очної та заочної форми інтернатури на умовах та в порядку згідно договору з ВНМУ ім. Пирогова, що буде здійснювати навчання (п.2.1.1); після закінчення ВНМУ ім. Пирогова забезпечити робочим місцем для проходження інтернатури за фахом лікувальна справа (п.2.1.2); після отримання документів про закінчення ВНМУ ім. Пирогова, що надають право обіймати посаду лікаря, забезпечити робочим місцем громадянина, як молодого спеціаліста за фахом (2.1.3). Громадянин зобов`язується (п.2.2): успішно пройти процес навчання згідно з програмою та умовами, що будуть визначені ВНМУ ім. Пирогова (п.2.2.1); після отримання документа про закінчення ВНМУ ім. Пирогова, вступити в трудові відносини за фахом із замовником терміном на п`ять років (п.2.2.2); у випадку розірвання даного договору із власної ініціативи (крім поважних причин: за станом здоров`я згідно рішення ЛКК або (та) МСЕК), до закінчення терміну навчання у ВНМУ ім. Пирогова, громадянин відшкодовує витрати здійсненні замовником на навчання в повному обсязі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок замовника (кількість платежів визначається замовником) (п.2.2.3); у випадку розірвання даного договору із власної ініціативи (крім поважних причин: за станом здоров`я згідно рішення ЛКК або (та) МСЕК), до закінчення терміну, вказаного в п. 2.2.2 цього договору, громадянин відшкодовує витрати, здійсненні замовником на навчання в повному обсязі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок замовника (кількість платежів визначається замовником) (п.2.2.4). Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.07.2018 (п.3.5).
Позивач умови договору виконав, здійснивши оплату за навчання ОСОБА_1 , що підтверджується платіжними дорученнями (т. 1 а.с.6-34).
22.08.2012 між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І.Пирогова (виконавець) та районною радою (замовник), Тиврівським ЦПМСД (платник) укладено договір про надання освітньої послуги № 1037л (т.1 а.с.4).
Відповідно до розділу 1 договору виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання ОСОБА_1 , жительки с. Круги Тиврівського району Вінницької області, за денною формою навчання, освітньо-кваліфікаційним рівнем - спеціаліст, за спеціальністю лікувальна справа на медичному факультеті з 01.09.2012 по 01.07.2018 у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І.Пирогова (п.1). Замовник бере на себе обов`язок щороку передбачати кошти в бюджеті платника в обсязі передбаченому на освітню послугу (3.1). Платник бере на себе обов`язок своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та строках, що встановлені цим договором (п.4.1.). Загальна вартість освітньої послуги становить 92256,00 грн (п.5.2). Платник вносить плату безготівково в розмірі та строки відповідно до Додатку. Оплата навчання здійснюється за рахунок коштів районного бюджету відповідно до Програми кадрового забезпечення медичної галузі району (місцеві стимули) (п.5.3.). Строк дії договору від дати його підписання сторонами до липня 2018 року (п.8.1).
Крім того, сторони договору про надання освітньої послуги №1037л від 22.08.2012 погодили календарний план бюджетного платежу з розрахунку за навчання студента ОСОБА_1 у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І.Пирогова (додаток №1) (т.1 а.с.5).
21.05.2013 сторони договору про надання освітньої послуги №1037л від 22.08.2012 уклади додаткову угоду №1, відповідно до умов якої змінено назву Платника на КЗ «Тиврівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» та реквізити, решта умов договору залишились незмінними (т.1 а.с.7).
Крім того, 31.08.2018 між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І.Пирогова (виконавець) та Тиврівською районною радою (замовник), КНП "Тиврівський РЦПМСД" (платник) укладено договір про навчання в інтернатурі (очний цикл) № 140 (т.1 а.с.35, т.2 а.с. 178).
Відповідно до умов договору виконавець, керуючись Законом України "Про вищу освіту", бере на себе зобов`язання за кошти замовника здійснити навчання ОСОБА_1 в інтернатурі за спеціальністю "Лікувальна справа" за навчальним планом і програмою, затвердженими для цієї спеціальності МОЗ України, на строк 10 місяців, а замовник зобов`язується оплатити навчання в інтернатурі через платника у сумі і строки передбаченні розділом 5 цього договору (п.1.1). Замовник бере на себе обов`язок щороку передбачати кошти в бюджеті Платника в обсязі передбаченому п.5.2. цього договору (п.3.1.). Платник зобов`язаний своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу у розмірах та у терміни, встановлені цим договором (п.4.1.). Розмір плати встановлюється за весь строк навчання і не може змінюватися (п.5.1). Загальна вартість освітньої послуги становить 29700,00 грн, за перший рік навчання 17820,00 грн, за другий рік навчання 11880,00 грн (п.5.2). Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 2020 року (п.8.1.). Усі зміни та доповнення до цього договору дійсні і є невід`ємною частиною у разі, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані Сторонами.
У подальшому Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І.Пирогова (виконавець), Тиврівською районною радою (замовник) та КНП "Тиврівський РЦПМСД" (платник) укладено додаткову угоду № 3 про заміну сторони договору до договору №140/38 про навчання в інтернатурі (очний цикл) від 19.09.2019 (т.1 а.с.36). Згідно з умовами додаткової угоди, відповідно до рішення № 219 від 21.06.2019 12 сесії 6 скликання Тиврівської районної ради, КНП "Тиврівський РЦПМСД" та Тиврівська районна рада передає, а Тиврівська районна державна адміністрація приймає на себе всі права, зобов`язання та відповідальність замовника згідно договору (п.1). З моменту набрання чинності цією Угодою, Тиврівська районна рада, КНП "Тиврівський РЦПМСД" втрачають, а Тиврівська районна державна адміністрація набуває прав за Договором, а також Тиврівська районна рада та КНП "Тиврівський РЦПМСД" перестають, а Тиврівська РДА починає нести зобов`язання та відповідальність за невиконання зобов`язань, що виникли до моменту набуття чинності цією Угодою, а також тих, що виникнуть у майбутньому (п.2). Права, зобов`язання та відповідальність сторони по Договору переходять до Тиврівської РДА в тому обсязі, в якому вони належали Тиврівській районній раді та КНП "Тиврівський РЦПМСД" до набуття чинності за цією Угодою (п.3.). Преамбулу договору викладено в такій редакції: «Вінницький національний медичний університет ім. М.І.Пирогова в особі ректора професора Мороза В.М., який діє на підставі Статуту (Виконавець) з однієї сторони та Тиврівська районна державна адміністрація в особі Бойка В.В., який дії на підставі ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» (Замовник) з другої сторони, та уклали цей договір про наступне.» (п.4.).
Умови договору виконала замінена сторона - Тиврівська районна державна адміністрація, здійснивши оплату за навчання ОСОБА_1 в інтернатурі на суму 11820 грн, що стверджується платіжним дорученням від 19.12.2019 №2 (т.1 а.с.37).
28.07.2020 ОСОБА_1 власноруч написала лист на ім`я головного лікаря КНП "Тиврівський РЦПМСД" ОСОБА_3 (т. 1 а.с.8), який зареєстрований у позивача за №975 від 28.07.2020, у якому повідомила, що вона з власної ініціативи за сімейними обставинами відмовляється вступати у трудові відносини з КНП "Тиврівський РЦПМСД" та зобов`язалась відшкодувати усі витрати понесені центром. Просила відстрочити відшкодування витрат на 2-3 роки та надати письмову відповідь.
На вказаний лист відповідача ОСОБА_1 була надана відповідь в.о. головного лікаря (заступником головного лікаря з медичного обслуговування населення) від 30.07.2020 № 985 (т.1 а.с.10), відповідно до якого адміністрація КНП "Тиврівський РЦПМСД" повідомила, що згідно з п. 2.2.3 договору №1 від 22.08.2012 у разі розірвання договору з власної ініціативи інтерном, замовник тобто КНП "Тиврівський РЦПМСД", має право визначити у скільки платежів буде здійснено відшкодування навчання. Повідомлено, що витрати здійсненні на навчання можуть бути відшкодовані одним платежем.
Відповідь позивача відповідач отримала особисто, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.9).
Рішенням № 219 12 сесії Тиврівської районної ради 6 скликання від 21.06.2012 затверджено Програму кадрового забезпечення медичної галузі району (місцеві стимули) на 2012-2018 роки, доручено Тиврівській райдержадміністрації укласти угоду з Вінницьким державним медичним університетом на навчання трьох абітурієнтів на контрактній основі для навчання на лікувальному факультеті за фахом лікувальна справа, створити комісію для визначення кандидатур абітурієнтів, з якими, в разі вступу до медичного університету, буде заключена угода про оплату навчання за кошти районного бюджету з подальшим відпрацюванням в закладах охорони здоров`я району терміном не менше 5 років (т.1 а.с.39-41).
Відповідно до рішення № 493 24 сесії Тиврівської районної ради 7 скликання від 22.08.2018 продовжено термін дії з внесенням доповнень до Програми кадрового забезпечення медичної галузі району (місцеві стимули) до 2020 року (т.1 а.с.42-43).
Згідно з листом від 15.10.2020 № 1304 позивач КНП «Тиврівський РЦПМСД» запрошував відповідача ОСОБА_1 на зустріч 21.10.2020 для обговорення відшкодування витрат, які були здійснені за навчання (т.1 а.с.63).
Відповідно до наданих позивачем документів щодо наявності вакантних посад за 2019-2021 роки, станом на 01.01.2019, 31.12.2019, 31.12.2020 та 01.02.2021 у КНП «Тиврівський РЦПМСД» була вакантна посада лікаря ЗПСМ Велико-Вулизької АЗПСМ, що підтверджується інформацією про вакантні посади та штатними розписами позивача (т.1 а.с.120-135).
Рішенням № 737 39 сесії Тиврівської районної ради 7 скликання від 12.11.2020 «Про безоплатну передачу зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тиврівського району до комунальної власності Тиврівської селищної територіальної громади» вирішено безоплатно передати зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тиврівського району до комунальної власності Тиврівської селищної територіальної громади установи заклади та організації, які є спільною власністю, у тому числі КНП «Тиврівський ЦПМСД» (т.1 а.с.148, 149).
Рішенням № 38 2 сесії Тиврівської селищної ради 8 скликання від 10.12.2020 «Про безкоштовне прийняття майна до комунальної власності Тиврівської територіальної громади» вирішено безкоштовно прийняти із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тиврівського району до комунальної власності Тиврівської територіальної громади установи, заклади та організації згідно з переліком, у тому числі КНП «Тиврівський ЦПМСД» (т.1 а.с.146, 147)
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач є комунальною організацією, її засновником є Тиврівська районна рада, вищий орган управління юридичної особи - Тиврівська селищна рада, виконавчий орган управління - головний лікар (т.1 а.с.152-157).
Згідно з довідкою КНП «ЦПМСД» Мурафської сільської ради від 07.08.2025 №587 відповідач ОСОБА_1 працює лікарем загальної практики сімейної медицини Пеньківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 11.05.2021 (наказ про прийняття від 11.06.2021 № 28-к) по даний час (т.2 а.с.47).
До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує наступні норми законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного судочинства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Як предмет договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовлялися сторони.
У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату.
Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
У частині другій статті 197 КЗпП України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що молодим спеціалістам - випускникам державних навчальних закладів, потреба в яких раніше була заявлена підприємствами, установами, організаціями, надається робота за фахом на період не менше трьох років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1.1, 1.2. та п. 2.1 Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації, медичних факультетів університетів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 вересня 1996 року № 291, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) - спеціаліста певного фаху. В інтернатуру зараховуються випускники медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів після складання державних іспитів та присвоєння кваліфікації лікаря (провізора) і отримання диплому з певної лікарської (провізорської) спеціальності. Основним завданням інтернатури є підвищення рівня практичної підготовки випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, їх професійної готовності до самостійної лікарської (провізорської) діяльності.
У пункті 3 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367 (далі - Порядок), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що випускник державного вищого медичного (фармацевтичного) закладу освіти III-IV рівнів акредитації, якому після навчання в інтернатурі присвоєно кваліфікацію лікаря (провізора)-спеціаліста і який працевлаштований на підставі направлення на роботу, вважається молодим спеціалістом протягом трьох років з моменту укладення ним трудового договору із замовником. Період навчання в інтернатурі до цього терміну не входить.
Відповідно до пункту 21 Порядку випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у пунктах 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Згідно з п. 22 Порядку якщо замовник відмовив у прийнятті на роботу випускника, останній звертається до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. При цьому пред`являється направлення на роботу і засвідчена печаткою замовника довідка про відмову у працевлаштуванні. 
Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України від 23.05.1991 «Про освіту» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Так, судом установлено, що сторони, а саме позивач КНП «Тиврівський ЦПМСД» як замовник та відповідач ОСОБА_7 узгодили в договорі № 1 від 22.08.2012, що замовник зобов`язується оплатити весь термін навчання у Вінницькому медичному університеті ім. М.І. Пирогова, в тому числі проходження очної та заочної форми інтернатури, та після закінчення університету забезпечити робочим місцем для проходження інтернатури за фахом лікувальна справа, а після отримання документів, що надають право обіймати посаду лікаря, забезпечити робочим місцем відповідача, як молодого спеціаліста за фахом.
Тобто умови договору містять два етапи:
- навчання відповідача в медичному університеті, позивач сплачує за навчання;
- після отримання відповідачем документів про закінчення медичного університету, що дає йому право обіймати посаду лікаря, вступити в трудові відносини з позивачем терміном на 5 років.
У подальшому з метою виконання договору про навчання від 22.08.2012 № 1 позивач, як Платник, Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова, як Виконавець та Тиврівська районна рада, як Замовник уклали тристоронній договір про надання освітньої послуги № 1037л від 22.08.2012.
Умови вказаного договору були повністю виконані, ОСОБА_1 отримала відповідну освіту, Тиврівська районна рада передбачила в бюджеті платника КНП «ЦПМСД» кошти на це навчання, а позивач у свою чергу витратив їх на навчання відповідачки, перерахувавши їх виконавцю. 
У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №607/3693/17 виснувала, що договірне зобов`язання - це відносне правовідношення між юридично рівними і майново самостійними особами, що виникає на підставі укладеного договору, який виражає їх загальну волю на досягнення цивільно-правових результатів майнового чи немайнового характеру, настання яких відбувається у разі здійснення боржником певних активних дій, що відповідають праву вимоги кредитора і не зачіпають прав і законних інтересів третіх осіб, що не є учасниками зазначеного правовідношення. Оскільки метою договірних зобов`язань є досягнення їх сторонами певних правових результатів, особливого значення набуває їх виконання. Виконання зобов`язання - це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет. При виконанні різноманітних договірних зобов`язань суб`єкти мусять керуватися загальними засадами, що йменуються принципами виконання зобов`язання. І в сучасних умовах до них відносять принципи належного та реального виконання зобов`язання, які, до речі, традиційно вважались такими. 
Суд не приймає доводи відповідача про те, що на нього не розповсюджуються дія договору № 1 від 22.08.2012, термін дії якого закінчився 01.07.2018, оскільки відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Водночас суд зазначає, що позивач надав суду докази того, що він сплатив за навчання відповідача в медичному університеті з 01.09.2012 по 01.07.2018, а також підтвердив, що він на виконання умов договору № 1 про навчання від 22.08.2012 запропонував ОСОБА_7 робоче місце - посаду лікаря ЗПСМ Велико-Вулизької АЗПСМ.
Позиція відповідачки, що позивач після закінчення навчання не запропонував їй місця роботи, спростовується матеріалами справи, оскільки вона відповідно до п. 22 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року №367, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, у випадку відмови замовника у прийнятті її на роботу мала б звернутися до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, однак суду таких доказів не надано, а навпаки представником відповідача долучено наказ про те, що відповідач з 11.05.2021 працювала лікарем ЗПСМ Пеньківської АЗПСМ. 
Отже, позивач довів суду належними та допустимими доказами те, що він виконав усі умови договору про навчання від 22.08.2012 № 1 та умови договору про надання освітньої послуги № 1037л від 22.08.2012.
Водночас відповідач ОСОБА_1 , успішно пройшовши процес навчання, з власної ініціативи, за сімейними обставинами, відмовилася вступати в трудові відносини з позивачем, що є порушенням умов договору, при цьому зобов`язалася відшкодувати усі витрати понесені позивачем, що підтверджується її заявою.
Відповідачем не доведено суду, що вказану заяву вона писала під тиском, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що цей документ ОСОБА_1 писала в присутності своєї матері в бухгалтерії позивача, за відсутності головного лікаря.
Крім того Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 26.01.2021 у справі № 607/3693/17 зазначила, що вирішуючи аналогічні спори, судам слід керуватись таким. Якщо між сторонами укладеної угоди про підготовку фахівця з вищою освітою передбачений обов`язок цього фахівця після закінчення відповідного навчання відпрацювати три роки, наприклад, в закладі охорони здоров`я, куди цей фахівець (випускник) буде направлений за розподілом, а також його обов`язок компенсувати (відшкодувати) замовнику його навчання вартість витрат цього замовника на це навчання у разі неприбуття цього випускника за направленням або його відмови без поважних причин приступити до роботи за призначенням (наприклад, відпрацювати три роки в закладі охорони здоров`я, куди випускник направлений за розподілом), то зазначене зобов`язання з відшкодування витрат на навчання є цивільно-правовим договірним зобов`язанням. Велика Палата Верховного Суду вважає розумним та справедливим відповідне договірне зобов`язання щодо відпрацювання фахівцем після закінчення відповідного навчання трьох років за направленням замовника такого навчання, який оплатив навчання фахівця. 
На переконання Великої Палати Верховного Суду покладення на фахівців, які отримали вищу освіту безкоштовно за державним замовленням, обов`язку щодо оплатного відпрацювання (на умовах не гірших, ніж ті які надаються іншим працівниками державного сектора економіки) за направленням держави протягом визначеного періоду часу (трьох років) не суперечить самій суті конституційного права на безкоштовну вищу освіту і в сучасник умовах економічного розвитку країни відповідає інтересам суспільства, щодо отримання від держави якісних послуг у відповідних секторах. 
Обов`язок особи, яка зобов`язалась відпрацювати за направленням після завершення її навчання за рахунок коштів держави, не передбачає втручання у її права, гарантовані статтею 4 Конвенції щодо заборони примусової чи обов`язкової праці. ЄСПЛ підкреслює, що не кожна праця, яку вимагають від особи під загрозою «покарання», становить заборонену цим положенням «примусову чи обов`язкову працю». Слід врахувати, зокрема, характер і обсяг даної діяльності, вільне укладення відповідних домовленостей (угод) у зв`язку із чим особа усвідомлює принцип і обсяг свого зобов`язання, яке вона бере, отримуючи безкоштовну освіту тощо. Такі обставини дозволяють відрізнити «примусову працю» від роботи, якої можна розумно вимагати за відповідних обставин. В протилежному випадку ЄСПЛ застосовує поняття «непропорційний тягар» та перевіряє, чи на особу було накладено такий тягар, що є єдиним чинником, на підставі якого ЄСПЛ може встановити порушення пункту 2 статті 4 Конвенції. 
Отже, судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 добровільно підписала з позивачем договір про її навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова від 22.08.2012 № 1 за фахом лікувальна справа, з метою здобуття вищої освіти, за кошти районного бюджету та навчалася в указаному закладі. Крім того ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання вступити в трудові відносини з позивачем терміном на 5 років за фахом та погодилася, в разі розірвання цього договору за її ініціативою, відшкодувати вартість такого навчання. 
Як з`ясовано в судовому засіданні після закінчення навчання позивачем ОСОБА_1 було запропоновано посаду лікаря ЗПСМ Велико-Вулизької АЗПСМ, яка була вакантною. Однак, ОСОБА_1 без поважних на те причин не вступила в трудові відносини з позивачем, порушивши умови договору.
Отже, позов в цій частині підлягає задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати за навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова за період з 01.09.2012 по 01.07.2018 у сумі 92256 грн.
Щодо стягнення витрат з відповідачки за її навчання в інтернатурі, то суд зазначає таке.
Відповідно до додаткової угоди №3 від 19.12.2019 до договору №140 про навчання в інтернатурі (очний цикл) від 19.09.2019 всі права, зобов`язання та відповідальність КНП "Тиврівський РЦПМСД" та Тиврівської районної ради згідно з Договором перейшли до Тиврівської районної державної адміністрації. З моменту набрання чинності цією Угодою Тиврівська РДА набула прав за Договором та почала нести зобов`язання та відповідальність за невиконання зобов`язань, що виникли до моменту набуття чинності цією Угодою, а також тих, що виникнуть у майбутньому.
Матеріали справи містять підтвердження, що оплату за навчання ОСОБА_1 в інтернатурі на суму 11820 грн здійснила саме Тиврівська районна державна адміністрація (платіжне доручення від 19.12.2019 №2).
Отже, судом установлено, що всі права та обов`язки за договором про навчання ОСОБА_1 в інтернатурі (очний цикл) від 31.08.2018 № 140, у тому числі право вимоги перейшли до Тиврівської РДА.
Правонаступником Тиврівської РДА є Вінницька районна військова адміністрація, яка до участі в справі не залучена. При цьому суд зазначає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.
Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.
Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого, у цьому разі, боржника. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 зі справи № 1-23-32/135-08-4825.
Водночас Верховний Суд зазначає, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).
З цих причин позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Отже, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Щодо стягнення судових витрат, а саме витрат понесених позивачем по сплаті судового збору в сумі 2102 грн (т.1 а.с.50) та витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу в сумі 6500 грн (т.1 а.с.66-72), розмір яких доведено сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 
Оскільки рішенням суду позовні вимоги позивача задоволено частково (75,65%), суд стягує судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за сплату судового збору в сумі 1590,09 грн (92256*2102/121956), а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1582,75 грн (24,35 % від 6500 грн).
Враховуючи те, що на відповідача покладено більшу суму судових витрат, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню різниця судових витрат у сумі 7,34 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 13, 48, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 288-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Тиврівської селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування вартості оплати навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Тиврівської селищної ради кошти затрачені на навчання в розмірі 92256 (дев`яносто дві тисячі двісті п`ятдесят шість) грн 00 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Тиврівської селищної ради судові витрати в розмірі 7 (сім) грн 34 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 28 травня 2026 року.
Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Тиврівської селищної ради, ЄРДПОУ 37294246, місцезнаходження: вул.Шевченка, 2а, с-ще Тиврів Вінницького району Вінницької області.

Відповідач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, ЄРДПОУ 04326201, місцезнаходження: вул. Тиверська, 40, с-ще Тиврів Вінницького району Вінницької області.

Суддя   Іванець В.  Д.