Єдиний унікальний номер № 752/14899/25
Апеляційне провадження № 33/824/1217/2026

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2025 року, прийняту відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розміріоднієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2025 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що після первинного тестування із застосуванням спеціального технічного засобу водій висловив незгоду з отриманим результатом і заявив про необхідність лабораторного дослідження вмісту алкоголю в крові. В той же час медичним працівником було відібрано лише сечу без відбору та дослідження крові. Відсутність результату лабораторного визначення вмісту алкоголю в крові на переконання скаржника напряму впливає на можливість доведення юридично значущого критерію стану алкогольного сп`яніння. 
Апелянт зазначає, що показник етанолу в сечі не є тотожним показнику проміле алкоголю в крові, а чинні нормативні акти не містять затвердження методики, яка б дозволяла автоматично та коректно прирівнювати результат аналізу сечі до проміле в крові. Відтак, апелянт вважає, що етанол у сечі не є самодостатнім доказом для висновку про стан алкогольного сп`яніння, на його переконання використання лише аналізу сечі не може розглядатися як доказ, достатній для підтвердження юридично значущого стану алкогольного сп`яніння на момент керування, тим більше за наявності зафіксованої незгоди особи з первинним тестом і вимоги перевірки через лабораторне визначення вмісту алкоголю в крові. 

26 лютого 2026 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Александровим Д.О. було подано клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке було задоволено постановою Київського апеляційного суду від 09 березня 2026 року.
У судовому засіданні, проведеному 09 квітня 2026 року в режимі відеоконференцзв`язку, захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити. 

У ході судового засідання захисник заявив клопотання про допит свідка та призначення експертизи. Зокрема, просив викликати в судове засідання лікаря-лаборанта Київської клінічної лікарні № 10 ОСОБА_2 та допитати її як свідка з питань, що мають значення для правильного вирішення справи. На запитання суду захисник пояснив, що хоче отримати від свідка, а в подальшому - й від експертизи, інформацію щодо того, яке доказове значення має кількість етанолу в сечі, можливістьвстановлення за цим показником стану особи саме на момент керування транспортним засобом, а також можливість чи неможливості робити висновок про вміст алкоголю в крові на підставі показника етанолу в сечі. 
Вказані клопотання були відхилені апеляційним судом, оскілки механізм таких процесуальних дій як допит свідка та/або призначення експертизи є способом саме здобуття інформації, яка необхідна для встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи. В даному випадку клопотання сторони захисту фактично аргументоване не необхідністю отримання інформації щодо обставин, свідком яких були заявлені до допиту особи, а саме бажанням підтвердити доводи захисту щодо неможливості використання аналізу сечі при визначенні ступеню сп`яніння. 
Заявляючи такі клопотання сторона захисту фактично хотіла отримати інформацію щодо методики проведення лабораторного дослідження стану сп`яніння особи. Водночас питання наявності та належності методики дослідження, тобто з`ясування встановленого законодавством алгоритму проведення досліджень встановлюється шляхом посилання на відповідні нормативні акти, а не шляхом допиту свідка чи проведення експертизи, які по своїй правовій конструкції призначені для інших задач. 
З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання. 

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутністьадміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП танакладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції посилався на те, що його вина підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 348819 від 02.06.2025 року, зміст якого відповідає вимогам статті 256 КУпАП, висновком КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 002340 від 23.05.2025 року, згідно якого 17.05.2025 року о 09:04 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, та відеозаписом з боді-камери 472267, 477649, а також наданою у розпорядження захисником суду відповіддю Голови комісії з реорганізації КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», згідно якою огляд ОСОБА_1 проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 348819 від 02.06.2025 року, ОСОБА_1 17.05.2025 року о 08:30, по проспекту Академіка Глушкова, 139 в місті Києві, керував транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою вул. Відпочинку, 18, КМНКЛ, висновок лікаря нарколога № 002340, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Із рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 з ОПБ УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Дмитра Беляка вбачається, що в складі екіпажу Рубін 1001 під час патрулювання 17.05.2025 року о 08:30 год за адресою просп. Академіка Глушкова, 139 було зупинено автомобіль «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. 
З доданого до матеріалів справи відеозапису з боді-камери 472267, 477649, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Екіпаж патрульної поліції попрямував разом з водієм до медичного закладу, по прибуттю в який водій пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager та висловив незгоду з отриманим результатом, у зв`язку з чим в подальшому проводилось лабораторне дослідження сечі. 
З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.05.2025 року № 002340, на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи складеному 17.05.2025 року о 09:04 год, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння (1,42 ‰). 
Крім того в матеріалах справи містяться долучені копії наступних документів: відповідь Голови комісії з реорганізації КНП «КМНКЛ «Соціотерапія»; сертифікат відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва приладу Drager; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки; сертифікат визнання вимірювальних можливостей; сертифікат про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-02/0091 щодо хроматографа газового Agilent7890A; акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002340; направлення на огляд водія транспортного засобу; інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики; сторінка журналу реєстрації зразків біологічного середовища, що направляються на лабораторне дослідження; сторінка журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану сп`яніння; копія роздруківки чеку приладу Drager. 
Згідно відповідь Голови комісії з реорганізації КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», огляд ОСОБА_1 проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив надані докази, надав їм вірну правову оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а ПДР України та про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що медичний працівник не мав права встановлювати ступінь сп`яніння за допомогою аналізу сечі, і за вимоги особи, яка притягується до адміністративною відповідальності, мав проводити саме аналіз крові, апеляційний суд відхиляє, оскільки така позиція апелянта прямо протирічить нормативним документам, зокрема «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735,(у редакції, чинній на момент проведення огляду та складення протоколу про адміністративне правопорушення).
Так, у пунктах 12,13,14 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.
Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік інших видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані для лабораторного дослідження, жодним чином не передбачає обов`язкового забору аналізу крові для визначення стану алкогольного сп`яніння. Зокрема, Інструкція містить лише вказівку щодо можливості використання крові, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки інших біологічних середовищ. 
Також не передбачає така Інструкція і можливості альтернативи вибору виду біологічного середовища за бажанням обстежуваної особи. Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.
Таким чином, всупереч доводам апелянта, вказаним нормативним актом прямо передбачена можливість проведення огляду на стан сп`яніння саме шляхом дослідження біологічного матеріалу у вигляді сечі. 
Крім того, апеляційний суд звертає окрему увагу на роз`яснення, що містяться у відповіді наданій КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» на адвокатський запит, зокрема що лабораторне дослідження біологічного середовища (сечі) на виявлення етанолу проведено у клініко-діагностичній лабораторії КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» методом газорідинної хроматографії з використанням Хроматографа газового Agilent 7890А, зав. № US11441030, який в установленому порядку пройшов повірку у ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-02/0091 від 06.02.2025 (чинне до 06.02.2026). Відповідно до вимог Інструкції діагноз «Стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю» встановлено лікарем-наркологом ОСОБА_3 після проведення медичного огляду на підставі виявлених при огляді клінічних ознак алкогольного сп`яніння та результату обстеження результату для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі з використанням технічного засобу Газоаналізатора Drager Alcotest 6820 зав. № ARPJ-0464 (тест № 4170 - виявлено 0,66 проміле алкоголю), про що внесено запис у пункт 20 Акта № 002340. Лабораторне дослідження проведене методом газорідинної хроматографії з використанням Хроматографа газового Agilent 7890А, виявило у біологічному середовищі (сеча) 1.42 проміле алкоголю, що підтвердило діагноз, встановлений лікарем-наркологом ОСОБА_3 за результатом медичного огляду та результатом обстеження результату для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі з використанням технічного засобу Газоаналізатора Drager Alcotest 6820 зав. № ARPJ-0464. Лабараторне дослідження біологічного середовища (сеча) проведено відповідно до методики виконання вимірювань масової частки етанолу методом газорідинної хроматогрофії статичного парфозного пробовідбірника. 
Вказаним листом спростовані твердження апелянта у додаткових поясненнях щодо того, що лікар-нарколог, діючи поза межами своїх повноважень прирівняв показник алкоголю в сечі до концентрації в крові, оскільки в наданій відповіді міститься чітка відповідність дій медичного працівника під час проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та їх відповідність діючим нормативним актам. 
У суду відсутні підстави ставити під сумнів складений медичним працівником висновок.
Не можуть бути прийняті апеляційним судом і посилання апелянта у додаткових поясненнях щодо того, що встановлений стан сп`яніння не відповідає зовнішнім ознакам, які мав ОСОБА_1 . Такі доводи є виключно довільним трактуванням ситуації апелянтом, яке жодним чином не підтверджене будь-якими доказами.
Доводи апелянта щодо непроведення повторного дослідження за допомогою приладу Drager є не спроможними, позаяк ОСОБА_1 було висловлено незгоду із отриманим результатом такого тестування, тому в даному випадку повторне проведення огляду за допомогою приладу Drager не вимагається, оскільки саме у зв`язку з позицією обстежуваної особи подальший огляд на стан сп`яніння відбувався за допомогою лабораторних досліджень у відповідному медичному закладі. За таких умов наведені посилання на порушення процедури не можуть бути прийняті апеляційним судом. 
Інші доводи апелянта мають формальний характер та оцінюються судом як намагання ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не було встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2025 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба