Справа № 496/1004/25
Провадження № 1-кп/496/309/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, маючого повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», протягом 2024 року діючи систематично, вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою останній мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказані систематичні протиправні дії ОСОБА_4 , протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_6 .
15.08.2024 відносно ОСОБА_4 , винесено постанову Біляївського районного суду (справа № 496/4249/24, провадження № 3/496/2542/24), яка набрала законної сили 27.08.2024 та в якій ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
22.10.2024 відносно ОСОБА_4 , винесено постанову Біляївського районного суду (справа № 496/6260/24, провадження № 3/496/3651/24), яка набрала законної сили 01.11.2024 та в якій ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
28.10.2024 відносно ОСОБА_4 , винесено постанову Біляївського районного суду (справа № 496/6531/24, провадження № 3/496/3795/24), яка набрала законної сили 07.11.2024 та в якій ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
29.11.2024 відносно ОСОБА_4 , винесено постанову Біляївського районного суду (справа № 496/7287/24, провадження № 3/496/4228/24), яка набрала законної сили 07.11.2024 та в якій ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, 24.12.2024 року, близько 23 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , виражався в бік потерпілої ОСОБА_6 нецензурною лайкою, що призвело до погіршення якості її життя, психологічних страждань, змін емоційного стану, що виражається у індивідуально-психологічних проявах та перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї домашнього насильства, яке вчинялось систематично протягом 2024 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав, надав суду показання, повідомивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті є неправдивими. Сварки із колишньою дружиною відбувалися з її ініціативи. Під час сварок потерпіла била обвинуваченого. Він у свою чергу не відповідав. Потерпіла викликала поліцію, а сам ОСОБА_4 заяви на дружину не писав, щоб не накаляти ситуацію. Подробиць сварки, що відбулася 24.12.2024 року не пам`ятає. Причини, з яких колишня дружина та донька його оговорюють, обвинуваченому не відомі.
Попри таку позицію обвинуваченого його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду повідомила, що обвинувачений, з яким потерпіла перебувала у шлюбі, перебуваючи у нетверезому стані, систематично вчиняв скандали, застосовував фізичне насилля щодо неї, щоб вижити потерпілу із будинку. У вересні 2024 року ОСОБА_4 пішов у СЗЧ, після чого почав випивати та виганяти потерпілу з будинку, викидував речі з шафи, кидав у потерпілу чайник. 24.12.2024 року чоловік в черговий раз розпивав алкогольні напої, почався скандал, під час якого обвинувачений знов ображав потерпілу, бився, у зв`язку з чим потерпіла разом з донькою зачинилися у кімнаті. Близько 22 години потерпіла викликала поліцію. Працівники поліції, які прибули на виклик, забрали ОСОБА_4 , проте приблизно через годину він повернувся додому, мав при собі алкоголь, був ще більш агресивний, висловлювався нецензурною лайкою. У зв`язку з цим потерпіла повторно викликала поліцію. Працівники поліції провели бесіду з обвинуваченим, після чого він пішов у каптьорку. Через декілька днів потерпіла написала заяву у поліцію у зв`язку із цим інцидентом. 
Свідок ОСОБА_7 , яка є донькою обвинуваченого та потерпілої в судовому засіданні підтвердила факт систематичного психологічного та фізичного насилля з боку батька по відношенню до її матері, безпосереднім свідком якого вона була. Зазначила, що сварки частіше за все виникали, коли обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, інколи, коли він був тверезий. Під час цих сварок батько висловлювався нецензурною лайкою в бік матері, застосовував щодо неї фізичне насилля, результатом чого були зламані ребра, відірвана частина вуха. Пояснила, що 24.12.2024 року відбулася чергова сварка під час якої батько знову поводився агресивно, був у неадекватному стані, висловлювався в бік потерпілої та свідка нецензурною лайкою, кидав чайник. Працівники поліції, які прибули на виклик, забрали обвинуваченого, проте приблизно о 23.30 він повернувся з пакетом повним алкоголю, почав знову ображати мати.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що працює директором КУ «Центр надання соціальних послуг «Родинне коло». Працівники поліції регулярно повідомляли про факти вчинення домашнього насилля щодо потерпілої, у зв`язку з чим працівники установи виїжджали за адресою мешкання, спілкувалися із потерпілою, яка повідомляла про факти фізичного та психологічного насилля щодо неї з боку ОСОБА_4 . При цьому обвинуваченого ніколи не було вдома. Після інциденту, що трапився 24.12.2024 року свідок спілкувалася із потерпілою, яка в телефонному режимі повідомила про черговий випадок домашнього насилля. Після цього потерпіла поїхала з м. Біляївка та виклики припинилися.
Показання свідків є логічними та не суперечать один одному, а також узгоджуються з показаннями потерпілої.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів сторони обвинувачення:
-витягом з ЄРДР № 12025162250000018 від 04.01.2025 року;
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.01.2025 року;
-висновком експерта № 14 від 13.01.2025 року, який підтверджує завдання потерпілій психологічних страждань внаслідок вчинення щодо неї домашнього насильства;
-постановами Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2024 року, 22.10.2024 року, 28.10.2024 року, 29.11.2024 року, відповідно до яких ОСОБА_4 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля щодо ОСОБА_6 ;
-матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого.
При оцінці доказів сторони обвинувачення суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».
За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.
Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, враховує його нейтральну характеристику за місцем мешкання, на обліках у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, також суд приймає до уваги позицію потерпілої, яка зазначила, що не вважає за доцільне застосування до обвинуваченого позбавлення волі, а також висновок органу з питань пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі. Крім того, орган пробації вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язок виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».
На підставі викладеного суд прийшов до переконання, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду та визначенні обмежувальних заходів, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки, передбачені ст. 59-1 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 28 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм.
Також, одночасно з призначенням покарання у виді пробаційного нагляду, відповідно до п. 3, 4, 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, з урахуванням обставин вчинення домашнього насильства відносно потерпілої, що містить ознаки систематичності, суд вважає за необхідне застосувати в інтересах потерпілої до обвинуваченого обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, у вигляді заборони наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин, заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб та направлення ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників на строк три місяці, передбачений приписами ч. 3 ст. 91-1 КК України.
Речові докази, судові витрати по справі відсутні, арешт на майно не накладався.
Підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого відсутні.
Цивільний позов по справі заявлений не був.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на два роки, із застосуванням, відповідно до ст. 59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладенням наступних обов`язків: 
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи на строк три місяці у виді:
-заборони наближатися на відстань 100 м до місця, де ОСОБА_6 , може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
-заборони листування, телефонних переговорів з ОСОБА_6 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
-направлення ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1